УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/5908/25  Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М. 
Номер провадження №33/4805/867/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Турак  О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року місто Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Турак О.В., за участі секретаря судового засідання Мурашевського Є.В, захисника Хараїм О.В., розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , – адвоката Рвачова Олексія Олександровича, на постанову судді Житомирського районного суду Житомирської області від 25 березня 2026 року,
ВСТАНОВИЛА :
Постановою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 25 березня 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто зі ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп.
Згідно з постановою судді, 12 листопада 2025 року о 12:39 год. у селі Станишівка на автомобільній дорозі Р-18 7 км ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Hyundai Sonata» з д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drаger Alcotest 0564» та у закладі охорони здоров`я КНП «ОМСЦ» ЖОР ОСОБА_2 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою судді, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , – адвокат Рвачов О.О., подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, або вирішити питання щодо можливого призначення більш м`якого стягнення, із застосуванням статті 69 КК України, в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами. 
Апеляційну скаргу мотивував тим, що відсутні належні докази вчинення його підзахисним правопорушення. Так, на відеозаписі з портативних відеореєстраторів поліцейських, що долучений до матеріалів справи, не зафіксовано факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому поліцейські в порушення частини 2 статті 266 КУпАП до огляду не залучили двох свідків. Рапорт працівників поліції, що є в матеріалах справи, не є доказом вчинення правопорушення. 
Вказував, що в порушення вимог Інструкції №1452/735 поліцейські не ознайомили ОСОБА_1 зі змістом направлення на огляд водія, як і не пропонували пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я. 
Крім того, зазначав, що ОСОБА_1 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, перебуває на службі в СБУ на посаді водія, тому право керування транспортними засобами необхідне йому для виконання службових обов`язків. Вказане, на думку захисника, дозволяє застосувати положення статі 69 КК України та призначити ОСОБА_1 стягнення за частиною 1 статті 130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, приходжу до такого висновку.
Відповідно до приписів частини сьомої статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно зі статтею 245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як зазначено у статті 251 КУпАП.
Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №510832 від 12 листопада 2025 року видно, що  ОСОБА_2 12 листопада 2025 року о 12:39 год. у селі Станишівка на автомобільній дорозі Р-18 7 км керував транспортним засобом «Hyundai Sonata» з д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drаger Alcotest 0564» та у закладі охорони здоров`я КНП «ОМСЦ» ЖОР ОСОБА_2 відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с.1) 
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
За правилами статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Частиною першою статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні пункту 2.5 Правил дорожнього руху підтверджується наявними у справі доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №510832 від 12 листопада 2025 року (а.с.1); постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №6136577 від 12 листопада 2025 року (а.с.3); актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 12 листопада 2025 року (а.с.4); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 12 листопада 2025 року (а.с.5); відеозаписами з реєстратора №8705 та нагрудного реєстратора №475565 (а.с.7).
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
З наявних у матеріалах справи відеозаписів слідує, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 відповідала вимогам статті 35 Закону України «Про національну поліцію» та була викликана порушенням ОСОБА_1 пункту 12.4 Правил дорожнього руху, про що було складено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №6136577 від 12 листопада 2025 року (а.с.3).
З досліджених у суді першої інстанції відеозаписів видно обставини події 12 листопада 2025 року о 12:39 год у селі Станишівка на автомобільній дорозі Р-18 7 км, зокрема, як працівники поліції пояснюють причину зупинки транспортного засобу, безпосереднє спілкування поліцейських з ОСОБА_2 , під час якого в останнього виявлено зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота та різка зміна кольору шкіри обличчя (почервоніння), належне неодноразове роз`яснення порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі, наслідки відмови від проходження огляду, як і факт категоричної відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння.
Вказані відеозаписи події відповідають вимогам статті 251 КУпАП, згідно з якою доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Вказаним спростовані доводи апеляційної скарги сторони захисту про відсутність в матеріалах справи відеозаписів з камер поліцейських із зафіксованою відмовою ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Крім того, апеляційні посилання сторони захисту на те, що під час проведення огляду ОСОБА_2 поліцейськими безпідставно не було залучено свідків, також є необґрунтованими. Як видно з матеріалів справи, огляд проводився із застосуванням технічних засобів відеофіксації на портативні відеореєстратори №475565, №475568, що долучені до протоколу та були предметом дослідження у суді першої інстанції. 
За таких обставин відсутність свідків не свідчить про порушення вимог статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735. 
Не заслуговують на увагу і доводи сторони захисту щодо порушення поліцейськими вимог Інструкції №1452/735 при складанні направлення ОСОБА_2 на огляд в закладі охорони здоров`я, оскільки це направлення за своєю формою відповідає вимогам вищезазначеної Інструкції, та є документом, на підставі якого лікар закладу охорони здоров`я проводить огляд особи на стан сп`яніння. Разом з цим, ОСОБА_2 від огляду на стан сп`яніння відмовився, як на місці зупинки, так і в медичному закладі, про що і зазначено в цьому направленні (а.п.5).
Доводи апеляційної скарги про те, що рапорт поліцейського у даній справі не може визнаватись доказом у справі про адміністративне правопорушення суд апеляційної інстанції також відхиляє, оскільки висновок при винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП доведений сукупністю інших доказів, об`єктивність яких суд апеляційної інстанції не ставить під сумнів, при тому, що в цьому рапорті лише зафіксовано інформацію про подію (а.с.6). 
В даному випадку, суд апеляційної інстанції також зазначає, що після складання адміністративних матеріалів ОСОБА_2 ознайомився з їх змістом, підписав протокол про адміністративне правопорушення та не заявляв будь-яких зауважень щодо викладених у ньому обставин.
Крім того, ОСОБА_2 мав беззаперечну змогу скористатись своїм правом та пройти відповідний огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичній установі. Разом з цим, фактично відмовився від огляду, що правильно кваліфіковано поліцейськими та суддею місцевого суду як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння, тобто порушення останнім вимог пункту 2.5 ПДР.
Матеріали справи не містять доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду тощо).
За результатами апеляційної перевірки матеріалів справи апеляційний суд вважає, що за встановлених обставин під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №510832 від 12 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_2 працівники поліції діяли відповідно до вимог Інструкції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, та статті 266 КУпАП. 
З урахуванням наведеного, суддя місцевого суду обґрунтовано визнав винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
В свою чергу, відповідно до вимог статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Як вважає апеляційний суд, суддя місцевого суду, враховуючи особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки (правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків), правильно призначив адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП, що є безальтернативним, та відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення. 
Доводи сторони захисту щодо можливості в даному випадку застосування аналогії права за Кримінальним кодексом України та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є необґрунтованими, оскільки частиною 4 статті 3 КК України визначено, що застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.
Таким чином, апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду стосовно ОСОБА_2 немає.
Керуючись статтею 294 КУпАП, суддя 
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу захисника адвоката Рвачова Олексія Олександровича залишити без задоволення. 
Постанову судді Житомирського районного суду Житомирської області від 25 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, - без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя