Справа №: 343/559/26 
Провадження №: 2/343/579/26 

Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2026 року м.Долина 

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi у складi:
судді Монташевич С. М.,
з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу № 343/559/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:
позивач просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість в розмірі 74925,00 грн, із яких: сума кредиту - 15000,00 грн, сума процентів за користування кредитом - 36675,00 грн, сума донарахованих за 140 календарних днів процентів - 15750,00 грн, штрафні санкції - 7500,00 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.01.2025 ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та ОСОБА_1 уклали в електронному вигляді договір № 2033094, за умовами якого кредитор надає позичальнику кредит, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту 15000,00 грн, строк кредиту - із 06.01.2025 до 31.12.2025. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання та перерахував кредитні кошти на картку № НОМЕР_1 , яку надала відповідачка. Остання ж не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування кредитними коштами не сплачує. 13 серпня 2025 року укладено договір факторингу № 13082025-1, відповідно до якого ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" відступило на користь ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за договором № 2033094 від 06.01.2025. Заборгованість відповідачки за вказаним договором становить 74925,00 грн, із яких: сума кредиту - 15000,00 грн, сума процентів за користування кредитом - 36675,00 грн, сума донарахованих за 140 календарних днів процентів - 15750,00 грн, штрафні санкції - 7500,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати без його участі. 
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку шляхом направлення ухвали про відкриття провадження, де визначена дата судового засідання, та повістки про виклик до суду рекомендованими поштовими відправленнями за зареєстрованим місцем проживання, які повернулися з відмітками "адресат відсутній за вказаною адресою", а також розміщення оголошення про виклик до суду ОСОБА_1 на офіційному сайті Судової влади України. Крім того, дані РНОКПП відповідачки внесені у статкартку в програмі "Д-3", що забезпечує її можливість отримувати всі процесуальні документи у застосунку "Дія". 14 травня 2026 року після постановлення ухвали про заочний розгляд справи, однак до складення та підписання рішення на електронну адресу Долинського районного суду Івано-Франківської області поступила заява ОСОБА_1 , в якій вона повідомляє про неможливість бути присутньою під час розгляду даної справи, просить розглянути таку в її відсутності та врахувати, що вона зверталась до ТОВ "СЛОН" з проханням "заморозити" нарахування відсотків за даним кредитом, так як залишається без жодного доходу. Звертає увагу, що її ніхто не попередив про продаж її кредиту, як і не узгоджував з нею можливість часткового його погашення. Просить врахувати наявність військового стану, в який відсотки не повинні нараховуватись.
Спір між сторонами не вирішений.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
згідно з ухвалою від 18.03.2026, суд відкрив провадження у справі та постановив розглядати її по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначенням судового засідання, а також витребував за клопотанням позивача докази.
20 квітня 2026 року на адресу суду надійшли витребовувані докази.
Відповідно до ухвали від 12.05.2026, суд постановив проводити заочний розгляд справи.
Однак 14.05.2026, до ухвалення рішення, на електронну адресу суду поступила заява ОСОБА_2 , зміст якої викладено вище, а відтак суд, з урахуванням висловленої відповідачкою позиції щодо позову, постановляє рішення в загальному, а не заочному, порядку, на підставі письмових заяв сторін та долучених доказів.
Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З урахуванням того, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11.
Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин:
ОСОБА_1 06.01.2025 ознайомилася з основними умовами кредитування у ТОВ "СЛОН КРЕДИТ", на підтвердження чого до позовної заяви позивач долучив Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), який відповідачка підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором К752 (а.с. 29-30).
Після ознайомлення з основними умовами кредитування, ОСОБА_1 та ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" уклали договір № 2033094 про надання споживчого кредиту по продукту "Зручний", за умовами якого Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.2). Сума кредиту складає 15000,00 грн (п. 1.3). Строк кредиту 360 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього Договору (а.с. 1.4). Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до таких умов: підвищена процентна ставка становить 15 % в день та застосовується за перший день користування кредитом; стандартна процентна ставка - 3 % в день та застосовується з другого дня користування креидтом (включно) до 04.02.2025 ключно; знижена процентна ставка - 0,09 % в день, яка застосовується якщо позивач до 02.04.2025 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить дострокове повернення кредиту (п. 1.5). Пільгова процентна ставка становить 0,75 % в день, яка застосоується з 05.02.2025 включно до останнього дня строку кредиту (включно) (п. 1.5.3). Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 (п. 2.1) (а.с. 31-35). Договір відповідачка підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е199.
Додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 2033094 від 06.01.2025 є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 34 звор.), яку також підписала ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е199.
На підставі укладеного кредитного договору № 2033094 від 06.01.2025 ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" перерахувало через ТОВ "ПЕЙТЕК УКРАЇНА" на користь ОСОБА_1 на картку НОМЕР_2 15000,00 грн, на підтвердження чого позивач надав повідомлення № 20250820-1899 та витяг з договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № НОМЕР_3 від 31.10.2024 (а.с. 36, 37-38).
З повідомлення АТ КБ "ПРИВАТБАНК" № 20.1.0.0.0/7-260330/77228-БТ від 18.03.2026 суд установив, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку НОМЕР_2 , на яку 06.01.2025 зараховано 15000,00 грн (а.с. 99).
Згідно із розрахунком заборгованості, який проведений ТОВ "СЛОН КРЕДИТ", станом на 20.10.2025 та на дату відступлення права вимоги 13.08.2025, заборгованість ОСОБА_1 за договором № 2033094 від 06.01.2025 становила 59175,00 грн, із них: 15000,00 грн - за кредитом, 36675,00 грн - по процентах, 7500,00 грн - по штрафам/пені. Кількість днів прострочки 190 днів (а.с. 44).
13 серпня 2025 року між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" (клієнт) та ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" (фактор) було укладено договір факторингу № 13082025-1, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержавння яких належить клієнту (п. 1.1). Перехід від клієнта до фактора права вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі Реєстру боржників згідно додатку № 3, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (п. 1.2) (а.с. 45-48).
Згідно з актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 13082025-1 від 13.08.2025 та платіжною інструкцією, ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" передав, а ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" прийняв Реєстр боржників та здійснив сплату згідно договору факторингу № 13082025-1 від 13.08.2025 (а.с. 49, 52).
Відповідно до Реєстру боржників від 13.08.2025, до ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2033094 на загальну суму 59175,00 грн, із них: 15000,00 грн - за кредитом, 36675,00 грн - по процентах, 7500,00 грн - по штрафам/пені (а.с. 50-51).
Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 2033094 від 06.01.2025, який провело ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", з 15.08.2025 до 31.12.2025 (139 днів) позивач продовжив нарахування процентів за відсотковою ставкою 0,75 % за кожен день користування, у зв`язку з чим заборгованість за процентами за вказаний період склала 15637,50 грн (15000,00 грн * 0,75 % * 139 днів) (а.с. 57-58). 
З урахуванням указаного, позивач заявляє до стягнення 74925,00 грн, із яких: сума кредиту - 15000,00 грн, сума процентів за користування кредитом - 36675,00 грн, сума донарахованих за 140 календарних днів процентів - 15750,00 грн (15637,50 грн (за 139 днів) + 112,50 грн (за 1 день)), штрафні санкції - 7500,00 грн.
Між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, право вимоги за яким перейшло до ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", непогашення відповідачкою заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.
Оцінка суду та норми права, які застосував суд:
суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, дійшов такого висновку.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно із якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, в якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як установлено із матеріалів справи, 06 січня 2025 року ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та відповідачка ОСОБА_1 в електронному вигляді уклали договір № 2033094 про надання споживчого кредиту, що свідчить про виникнення між ними кредитних правовідносин, а відтак до цих правовідносин суд застосовує вимоги ст. 509, 1054 ЦК України.
Так, у ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" свої зобов`язання за договором № 2033094 від 06.01.2025 виконало в повному обсязі, перерахувавши відповідачці на належний їй рахунок кредитні кошти в розмірі 15000,00 грн, що підтверджується описаними вище доказами, тобто факт отримання кредитних коштів знайшов своє підтвердження.
Як указано вище та встановлено з розрахунку заборгованості, на підставі укладеного кредитного договору ОСОБА_1 , отримавши кредитні кошти (15000,00 грн), не повернула їх, хоча, згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором. Заперечень від останньої з даного приводу до суду не надходило. Відповідачка не підтвердила факту належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту, як і не подала будь-яких доказів на спростування користування наданими їй кредитними коштами, а тому підставною до стягнення сумою заборгованості за тілом кредиту є 15000,00 грн.
З урахуванням положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за якими позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором, первісний кредитор нараховував позичальниці відсотки, що передбачені умовами кредитного договору, з розміром яких відповідачка погодилася.
З умов спірного договору суд установив, що первісий кредитор передбачив за перший день кредитування кредитом сплату відсотків у розмірі 15 % від суми кредиту, із другого дня користування кредитом до 04.02.2025 - в розмірі 3 %, із 05.02.2025 - в розмірі 0,75 %. Заборгованість за несплаченими процентами визначив у сумі 36675,00 грн.
Однак суд звертає увагу на те, що Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України "Про споживче кредитування" пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року, денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %.
А відтак застосування за період із 01.06.2025 до 04.02.2025 щоденної процентної ставки у розмірі більше 1 % суперечить вимогам Закону України "Про споживче кредитування". Натомість застосування з 05.02.2025 пільгової ставки в розмірі 0,75 % не суперечить вимогам законодавства та відповідає умовам договору. 
Тому, шляхом проведення арифметичних розрахунків та з огляду на вказані вище норми законодавства, суд уважає, що підставно нарахованою сумою заборгованості за період із 06.01.2025 до 14.07.2025 (190 днів прострочки, про яку вказано у розрахунку заборгованості ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" (а.с. 44)) слід уважати 22500,00 грн, із яких:
- 4500,00 грн - нарахованих за період із 06.01.2025 до 04.02.2025 (15000,00 грн * 1 % * 30 днів);
- 18000,00 грн - нарахованих за період із 05.02.2025 до 14.07.2025 (15000,00 грн * 0,75% * 160 днів).
Даючи оцінку нарахованій за спіриним договором заборгованості за штрафними санкціями в розмірі 7500,00 грн, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У розрахунку заборгованості (а.с. 44) зазначено про нарахування первісним кредитором 04.02.2025 7500,00 грн за штрафом/пенею мало місце після 24 лютого 2022 року, а тому, згідно із п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідачка ОСОБА_1 звільняється від їх сплати.
Таким чином, суд, ураховуючи положення п. 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вважає, що позов в частині стягнення з відповідачки нарахованих штрафних санкцій в розмірі 7500,00 грн не підлягає задоволенню.
З урахуванням встановлених вище обставин, суд виснує, що ОСОБА_1 перед ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" за кредитним договором № 2033094 від 06.01.2025 мала невиконані зобов`язання на загальну суму 37500,00 грн, з яких 15000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 22500,00 грн - заборгованість за підставно нарахованими та несплаченими процентами.
Факт переходу права вимоги до ОСОБА_1 від ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" до ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" підтверджується описаними вище договором факторингу, реєстром боржників, актом прийому-передачі та платіжною інструкцією, й відповідає вимогам ст. 1077, 1078 ЦК України, відповідно до яких за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Договір, укладений між відповідачкою та первісним кредитором, договір факторингу, укладений між первісним кредитором та ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст. 204 ЦК України, діє презумпція правомірності указаних правочинів.
Після отримання права вимоги до відповідачки позивач у межах строку кредитування за період із 15.08.2025 до 31.12.2025 (139 днів) продовжив нарахування процентів із застосуванням відсотковоїх ставки у розмірі 0,75 %, що відповідає умовам договору та не суперечить вимогам Закону України "Про споживче кредитування", а відтак підставно нарахованою сумою за вказаний період є 15637,50 грн (15000,00 грн * 0,75 % * 139 днів).
Тобто загальна сума заборгованості за процентами ОСОБА_1 за кредитним договором № 2033094 від 06.01.2025 складає 38137,70 грн (22500,00 грн + 15637,50 грн).
Таким чином, з огляду на те, що ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" як первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачкою виконало у повному обсязі, будь-яких доказів на спростування вказаного остання суду не надала, факт переходу прав вимоги знайшов своє підтвердженя, тому, враховуючи правомірність набуття прав вимоги ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", суд дійшов висновку, що з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути заборгованість за спірним кредитним договором у розмірі 53137,50 грн, з яких 15000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 38137,70 грн - заборгованість за несплаченими процентами, задоволивши позов частково. У задоволенні решти вимог (стягнення процентів нарахованих за більшою відсотковою ставкою, ніж передбачена Законом України "Про споживче кредитування", та штрафних санкцій) відмовити з викладених вище мотивів.
Розподіл судових витрат:
питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 15).
Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову (70,92 % від заявленої до стягнення суми заборгованості (53137,50 грн * 100 % / 74925,00 грн)), то, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1888,17 грн (2662,40 грн* 70,92 %) сплаченого судового збору, що пропорційно до задоволених позовних вимог.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.
Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява №19336/04 (пункт 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (пункт 131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19 та від 03 лютого 2021 року у справі № 522/24585/17.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Водночас, суд звертає увагу на те, що у пунктах 179, 180 постанови від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22 (провадження № 12-4гс24) Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного висновку: «Отже, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України (відповідні критерії містяться у частині 3 статті 141 ЦПК України), може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення».
Вказані висновки наведені і в п. 55 -56 постанови ВС від 16.03.2026 у справі №522/7662/23, зазначивши, що критерії для зменшення судом витрат на правничу допомогу, окреслені в частині третій статті 141 ЦПК України, суд може застосовувати і з власної ініціативи, незалежно від наявності клопотань іншої сторони.
Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 10000,00 гривень надав:
- договір № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024, який укладений між адвокатом Столітнім М.М. та ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", в якому визначено, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову, відповідно до домовленості сторін та згідно Рекомендацій щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару (п. 4.3). Послуги професійної правничої допомоги надаються адвокатом клієнту на підставі укладеної заявки на виконання доручення, яка є невід`ємною частиною догвоору (п. 4.4). Після виконання заявки адвокат складає акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який підписує та надає клієнту для узгодження та підпису (п. 4.6) (а.с. 69-70);
- заявку № 16287 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024, у якому визначені види послуг та їх вартість (а.с. 71-72);
- акт № 16287 прийому-передачі иконаних робіт (наданих послуг) від 10.03.2026, у якому зазначено про надання адвокатом Столітнім М.М. ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" послуг по супроводу боржника ОСОБА_1 на загальну суму 10000,00 грн із розмежуванням видів виконаних робіт та їх вартості (а.с. 74);
- рахунок на оплату № 16287-10/03-2026 від 10.03.2026 за договором № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024 по боржнику ОСОБА_1 на суму 10000,00 грн (а.с. 73);
- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльнісю Столітнього М.М. та ордер на надання правчиної допомоги вказаним адвокатом ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" (а.с. 75, 76).
З огляду на викладене, беручи до уваги предмет спору, ціну позову, у зв`язку з чим дана цивільна справа відноситься до категорії малозначних справ, які розглядаються у спрощеному позовному провадженні, та що рівень її складності не вимагав значного обсягу правничої допомоги, суд, враховуючи критерії, які застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати, а також ті, що передбачені пунктом 2 частини 3 статті 141 ЦПК України, з урахуванням яких суд відповідно до висновків, викладених у пунктах 179, 180 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22 (провадження № 12-4гс24), пунктах 54, 55 постанови ВС від 16.03.2026 у справі №522/7662/23 (провадження №61-406св26) з власної ініціативи може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково, дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 10000,00 грн є необґрунтованим та непропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, в зв`язку з чим, вважає за необхідне присудити такі витрати частково, враховуючи також і часткове задоволення позовних вимог, в розмірі 2000,00 грн. На переконання суду, в даному випадку такий розмір витрат на правничу допомогу буде достатнім, пропорційним і справедливим, а також не становитиме надмірного тягаря для відповідачки, яка заявила про залишення без доходів.
На підставі викладеного, керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" заборгованість за договором № 2033094 про надання споживчого кредиту від 06 січня 2025 року в розмірі 53137 (п`ятдесят три тисячі сто тридцять сім гривень 50 копійок, із яких 15000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 38137,70 гривень - заборгованість за несплаченими процентами, а також судовий збір у розмірі 1888 (одна тисяча вісімсот вісімдесят вісім) гривень 17 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 (дві тисячі) гривень.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", юридична адреса: м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 27/2, код ЄДРПОУ 44559822.
Відповідачка: ОСОБА_1 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя С.М. Монташевич