Справа № 694/447/26 провадження № 2/694/826/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

20.05.2026 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області
у складі: головуючого судді Смовж О.Ю.,
з участю секретаря Нікітішиної С.Б.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача - адвоката Ткаченко А.Д., 
представника третьої особи Шкапенко Л.В.,
розглянувши в приміщенні суду, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Ткаченко Алла Дмитрівна, до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Звенигородської міської ради Черкаської області, Звенигородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про позбавлення батьківських прав, 

встановив:
До Звенигородського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява, в якій представника позивача - адвокат Ткаченко А.Д. ставить питання про позбавлення батьківських прав громадянки  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 донька позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , перебуваючи в м. Ліпецьк, Ліпецької області народила сина ОСОБА_3 , не перебуваючи в шлюбі. Батько ОСОБА_4 , в свідоцтві про народження записаний на підставі заяви матері. В травні 2009 року дочка ОСОБА_5 разом з внуком ОСОБА_6 приїхали в Україну, де проживали всі разом в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . В березні 2010 року ОСОБА_5 поїхала в Росію, залишивши ОСОБА_6 разом з позивачем, повідомивши, що скоро повернеться. Однак з того часу жодного разу не приїздила до дитини. Дитина залишилася без матері та жила в Україні постійно, проживає і на цей час. ОСОБА_2 ніколи не цікавилася життям ОСОБА_6 , його успіхами в садочку та в школі, не цікавилася його станом здоров`я. З 2010 року не виконує батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, не навідує сина, не піклується про життя та здоров`я, не цікавиться фізичним, духовним, моральним розвитком дитини, не забезпечує матеріально та не бере участі в утриманні дитини, фактично покинула дитину. 
Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 06.04.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду 08.05.2026 закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Ткаченко А.Д. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.
Представник третьої особи - Звенигородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи без участі представника з урахуванням наявних в справі матеріалів.
Представник третьої особи - органу опіки та піклування Звенигородської міської ради Черкаської областіШкапенко Л.В. підтримала позовні вимоги та не заперечувала щодо їх задоволення, врахувавши якнайкращі інтереси дитини.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, про час та дату неодноразово повідомлялася належним чином за усіма відомими суду адресами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В силу ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності осіб, які беруть участь у справі, але не з`явилися в судове засідання без поважних причин, на підставі письмових документів.
Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, встановив наступне.
Позивач  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області 21.08.1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , фактично проживає за адресою:  АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_2 ,) - є дідом дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно 19.12.2025 Звенигородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що зроблено відповідний актовий запис № 132. Батьками є:  ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 19.09.2008 року, переклад якого засвідчений приватним нотаріусом Звенигородського нотаріального округу Черкаської області Бедратою-Скляр Н.М., ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено відповідний актовий запис № 247. Батьками записані: ОСОБА_8 та ОСОБА_2 .
Згідно з довідкою № 04 від 09.02.2026 року, виданою директоркою ясел-садку № 1 «Оленка» Резнік Ольгою, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно відвідував ЗДО № 1 «Оленка» з 06 квітня 2010 року по 31 серпня 2015 року. Батьки участі в житті дитини в садочку не приймали. 
Відповідно до довідки від 03.02.2026 №4 Звенигородського ліцею Звенигородської міської ради та характеристики, відомо, що батьки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчальний заклад жодного разу не відвідували, не спілкувалися з педагогами школи, не цікавилися навчанням сина та його успіхами, здоров`ям і шильним життям. В період із 01.09.2015 і донині утриманням, навчанням і вихованням внука займаються дід ОСОБА_1 і баба ОСОБА_7 , які регулярно відвідують навчальний заклад, батьківські збори, цікавляться життям ОСОБА_6 та спілкуються з класним керівником. 
За інформацією від 06.02.2026 №27, відомо, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взятий на облік в КНП «Звенигородський ЦПМСД», батьки участі у догляді, вихованні, здійсненні медичного обслуговування не брали, станом здоров`я своєї дитини не цікавилися по теперішній час. З 10 місячного віку дитина знаходиться під наглядом та спостереженням ОСОБА_1 і ОСОБА_7 .
Відповідно до акту депутата Звенигородської міської ради Сороченка Д.Г. від 03.02.2026, складеного в присутності свідків, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно проживає з бабусею ОСОБА_7 та дідусем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Батьки - ОСОБА_8 та ОСОБА_2 участі у його вихованні не приймають з народження по даний час.
Як вбачається з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Звенигородської міської ради Черкаської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 13.02.2026, затвердженого начальником служби у справах дітей Звенигородської міської ради Шкапенко Л.В., вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , проживають - ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 . Умови проживання задовільні. Для дитини створені належні умови. Стосунки у сім`ї добрі, панує злагода та взаєморозуміння.
Відповідно до акту депутата Звенигородської міської ради Сороченка Д.Г. від 09.02.2026, складеного в присутності свідків, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживала зі своїми батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з травня 2009 року по березень 2010 року.
Позивач ОСОБА_1 приймає активну участь у вихованні внука, піклується про нього, створив всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку, задовольняє гармонійний розвиток його особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Ним створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини, що підтверджується доданими матеріалами справи.
З березня 2010 року та до цього часу мати життям дитини не цікавилася, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися та приймати участь у вихованні дитини. Відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», що підтверджується, зокрема, і висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що не пам`ятає матір, вона до нього не приїздить, не дзвонить, жодного подарунку на день народження чи інші свята він від неї не отримував. Вихованням займається дідусь ОСОБА_9 та бабуся ОСОБА_10 . Вважає, що позбавлення батьківських прав матері сприяє його найкращим інтересам, оскільки він закінчує школу, потрібно отримувати освітні документи, вступати до вищого навчального закладу, а оскільки він не має ще 18 років, то певні документи мають складатися від його опікунів. Постають час від часу й інші питання документального характеру, які складно вирішувати за відсутності матері.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1 , пам`ятає, що ОСОБА_5 з сином ОСОБА_6 спільно проживала у батьків разом десь з півроку, а потім поїхала. Жодного разу ОСОБА_5 у місті Звенигородка та за місцем проживання ОСОБА_6 вона не бачила, дід та баба виростили ОСОБА_6 самі, як рідну дитину.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що є сусідкою сім`ї ОСОБА_13 . ОСОБА_14 з її сином ОСОБА_6 проживала у батьків близько півроку, після чого мати поїхала, залишивши сина на своїх батьків. Підтвердила ті обставини, що мати ОСОБА_6 з маленького віку не цікавилася дитиною, участі в утриманні та вихованні не приймала, жила своїм життям. Дитина не знає матір, його батьками фактично є дід та баб, які виростили його як власну дитину, роблять все можливе для забезпечення нормального життя та розвитку дитини. 
Виходячи із встановлених у справі обставин, підтверджених перерахованими вище документальними доказами та поясненнями учасників справи, наданими в судовому засіданні, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 та ст. 180 Сімейного кодексу України кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України правовою підставою позбавлення батьківських прав матері, батька є ухилення їх від виконання своїх обов`язків з виховання дитини.
Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно п.п.15, 16 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Савіни проти України» від 18.12.2008 ( заява №39948/06) право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87).
Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи "Кутцнер проти Німеччини", N 46544/99, п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини", [GC], N 31871/96, п. 66, ЄС/7/72003-VIII).
Хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин ("Ньяоре проти Франції", N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу "Скоццарі та Дж`юнта проти Італії" [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII).
Враховуючи наявні у справі достатні та переконливі докази суд переконаний, що відповідачка дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не опікується ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан його здоров`я, хоча зобов`язана це робити, тобто зухвало ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання та утримання дитини. 
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Позивачем не заявлено клопотання про стягнення судових витрат на його користь. 
Відтак судові витрати залишаються за позивачем. 
Керуючись ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.12,13,60,76-81,89,141,211,263-265,280-285, ч.1ст.354,430ЦПК України, ст.ст.150,152,155,164,165,166, 191 Сімейного кодексу України, суд
вирішив:
Позов  ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Ткаченко Алла Дмитрівна, до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Звенигородської міської ради Черкаської області, Звенигородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи: 
Позивач:  ОСОБА_1 ( тел. НОМЕР_5 , адреса АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач:  ОСОБА_2  (адреса АДРЕСА_3 ).
треті особи - Орган опіки та піклування Звенигородської міської ради Черкаської області (адреса Черкаська область, Звенигородський район, м.Звенигородка, пр-т Шевченка, буд.63, 20202 ЄДРПОУ 04060803), 
Звенигородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (адреса Черкаська область, Звенигородський район, м.Звенигородка, провул. Віктора Погорілого, буД.1, 20202 ЄДРПОУ 04061062).
Повний текст рішення складено 27.05.2026.

Суддя О.Ю.Смовж