КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/1600/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "НІКА "КВІТОЙЛ" (далі – позивач) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (далі – відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - 

ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 00031450705 від 04.03.2026, яким позивачу нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в розмірі 148 987,16 грн. 
В обґрунтування вимог зазначено, що контролюючим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання товариством вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій за контрактом від 03.02.2025 № 0302. За результатами перевірки складено акт від 02.02.2026 № 1232/11-28-07-05/44454529, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення про нарахування пені у сумі 148987,16 грн за порушення граничних строків розрахунків у сфері ЗЕД. Позивач не заперечує факту наявності простроченої дебіторської заборгованості у сумі 8605,00 євро та порушення встановленого законодавством строку проведення розрахунків, однак вказує на відсутність передбачених законом підстав для нарахування пені. Зазначав, що відповідно до вимог частини другої та частини п`ятої статті 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" строк розрахунків та розмір заборгованості визначаються виходячи з дати митного оформлення товару, а сума простроченої заборгованості підлягає перерахунку у гривню за офіційним курсом Національного банку України, встановленим саме на день виникнення заборгованості. За такого розрахунку сума непогашеної заборгованості становить 387 987,40 грн, тобто є меншою за пороговий розмір 400 000 грн, визначений ст.20 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення". На думку позивача, пунктом 14-3 постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" передбачено, що граничні строки розрахунків не поширюються на операції, сума яких є меншою за зазначений поріг, а пунктом 9 розділу ІІІ Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 7, встановлено, що у разі якщо сума незавершених розрахунків не перевищує незначної суми, пеня на суму такої заборгованості не нараховується. Позивач вважає, що після зменшення непогашеної суми до рівня меншого ніж 400 000 грн відсутні правові підстави для застосування до нього відповідальності, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Представник відповідача подав відзив, у якому заперечив проти позову, зазначивши, що перевіркою встановлено факт порушення товариством вимог статті 13 Закону України "Про валюту і валютні операції", оскільки станом на 26.01.2026 за контрактом від 03.02.2025 № 0302 обліковувалася прострочена дебіторська заборгованість у сумі 8 605,00 євро (дата виникнення-25.03.2025), яка не була погашена у межах установленого Національним банком України граничного строку розрахунків. Вказує, що позивач не отримував висновку про продовження строків розрахунків, не надав сертифікатів про настання форс-мажорних обставин та не звертався до компетентного суду із позовом про стягнення заборгованості з нерезидента, а тому відсутні передбачені законом підстави для зупинення чи припинення нарахування пені. Відповідач зазначив, що пункт 14-3 постанови Правління Національного банку України № 18 та положення Інструкції № 7 регулюють виключно порядок здійснення банками валютного нагляду та підстави для завершення такого нагляду, однак не визначають порядок застосування відповідальності контролюючими органами за порушення валютного законодавства. На думку відповідача, якщо загальна сума експортної операції перевищувала 400 тис. гривень, на неї поширювалися встановлені НБУ граничні строки розрахунків, а зменшення після спливу такого строку залишку простроченої заборгованості до суми, яка є меншої за 400 тис. гривень, не припиняє факту вчиненого правопорушення та не звільняє резидента від відповідальності. Такий підхід відповідає положенню статті 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" та методичним роз`ясненням ДПС України, викладеним у листі від 30.12.2025 року № 30743/7/99-00-07-04-02-07, згідно з якими пеня нараховується до повного погашення простроченої заборгованості незалежно від того, що після часткового погашення її залишок став меншим за 400 тис. гривень (а.с.44-49). 
У відповіді на відзив представник позивача підтримав позовні вимоги та заперечив проти доводів відповідача. Послався на те, що лист ДПС України не є нормативно-правовим актом, має виключно інформаційний та рекомендаційний характер, не проходить державної реєстрації у Міністерстві юстиції України, не встановлює нових правових норм та не може змінювати чи обмежувати дію постанов Правління НБУ та Інструкції № 7, які є нормативно-правовими актами, прийнятими на виконання норм Закону України "Про валюту і валютні операції". Також представник позивача зазначив, що норми Податкового кодексу України регулюють лише процедуру прийняття контролюючим органом рішення про застосування відповідальності, однак не визначають матеріально-правові підстави для її застосування саме у сфері валютного законодавства. На думку представника, при вирішенні спору підлягають застосуванню саме положення Закону України "Про валюту і валютні операції", постанови Правління Національного банку України № 18 та Інструкції № 7, які виключають можливість нарахування пені у разі, якщо сума незавершених розрахунків є меншою за незначну суму. На підтвердження своєї правової позиції представник позивача також послався на практику суду апеляційної інстанції, зазначивши, що в ній викладено аналогічний правовий висновок про відсутність підстав для нарахування пені після зменшення суми незавершених розрахунків за операцією до рівня, меншого ніж 400 000 грн (а.с.71-73).
Фактичні обставини справи, встановлені судом. 
Наказом Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 19.12.2025 № 2080-п було призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "НІКА-КВІТОЙЛ" з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій за контрактом від 03 лютого 2025 року № 0302, укладеним із компанією Gland Group OU (Естонія), за період з 21 лютого 2025 року по 26 січня 2026 року (а.с.64). 
Так, у період з 20 по 26 січня 2026 року посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача, за результатами якої складено акт від 02.02.2026 № 1232/11-28-07-05/44454529 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "НІКА-КВІТОЙЛ". 
В акті перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення товариством вимог частин першої та другої статті 13 Закону України "Про валюту і валютні операції", з урахуванням пункту 14-2 постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану", що полягало у порушенні законодавчо встановленого граничного строку розрахунків за контрактом від 03 лютого 2025 року № 0302, укладеним із компанією Gland Group OU (Естонія), на суму 8 605,00 Євро із простроченням 128 календарних днів (а.с.51-55).
На підставі зазначеного акту відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.03.2026 № 00031450705 (форми "С"), яким до позивача, на підставі частини 5 статті 13 Закону України "Про валюту і валютні операції", застосовано пеню за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 148 987,16 грн (а.с.66-69). 
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. 
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (далі – ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно підпункту 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють, зокрема, контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті. 
Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. 
Згідно підпункту 75.1.2 пункту 75.2 статті 75 ПК України документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. 
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. 
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Підстави здійснення документальних позапланових перевірок передбачені пунктом 78.1 статті 78 ПК України.
Зокрема, згідно підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Перевіркою встановлено, що 03.02.2025 між ТОВ "НІКА-КВІТОЙЛ" (продавець) та компанією Gland Group OU (Естонія) (покупець) було укладено контракт № 0302, відповідно до умов якого продавець зобов`язався поставити покупцю товар українського походження, визначений у специфікаціях та інвойсах, а покупець – прийняти товар та здійснити його оплату. 
Відповідно до умов контракту оплата товару мала здійснюватися протягом десяти робочих днів з моменту митного оформлення товару, валютою контракту визначено Євро, а строк дії контракту встановлено до 31 грудня 2025 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. 
На виконання умов контракту сторонами оформлено, зокрема, специфікацію № 1 від 03.02.2025 щодо поставки суміші сирої соняшникової та соєвої олії українського походження загальною вартістю 37 500,00 Євро та специфікацію № 3 від 14.07.2025 щодо поставки суміші рослинних олій на основі ріпакової олії для технічного використання загальною вартістю 15 625,00 Євро. 
На виконання умов контракту позивачем здійснено експорт товару на загальну суму 51 355,00 Євро, що підтверджено митними деклараціями, оформленими в режимі ЕК/10/АА, а саме: 
- № 25UA100250220841U4 від 21.02.2025 на суму 11 700,00 Євро; 
- № 25UA100250221346U7 від 21.03.2025 на суму 11 530,00 Євро; 
- № 25UA100250221384U7 від 25.03.2025 на суму 12 500,00 Євро; 
- № 25UA100250223261U0 від 15.07.2025 на суму 15 625,00 Євро. 
Розрахунки за поставлений товар здійснено нерезидентом шляхом перерахування грошових коштів на валютний рахунок позивача, що також підтверджується банківськими виписками АБ "УКРГАЗБАНК" по рахунку № НОМЕР_1 у валюті Євро. 
Зокрема, 07.08.2025 на рахунок позивача надійшли грошові кошти у сумі 15 425,00 євро, з яких 11 700,00 Євро зараховано в оплату товару за МД № 25UA100250220841U4 від 21.02.2025 та 37 25,00 Євро – в оплату товару за МД № 25UA100250221346U7 від 21.03.2025.
22.08.2025 позивач отримав оплату в сумі 11 700,00 Євро, з яких 7 805,00 Євро зараховано в оплату товару за МД № 25UA100250221346U7 від 21.03.2025, а 3 895,00 Євро – в оплату товару за МД № 25UA100250221384U7 від 25.03.2025. 
06.01.2026 на рахунок позивача надійшли кошти у сумі 15625,00 Євро в оплату товару, поставленого за специфікацією № 3 від 14.07.2025. 
Таким чином, загальна сума отриманої валютної виручки за контрактом становила 42 750,00 Євро. 
Як встановлено актом перевірки та не заперечується сторонами, станом на 26.01.2026 за контрактом від 03.02.2025 № 0302 залишалася непогашеною дебіторська заборгованість у сумі 8 605,00 Євро, яка виникла за операцією, оформленою МД № 25UA100250221384U7 від 25.03.2025 (12 500,00 Євро – 3 895,00 Євро). 
Контролюючим органом також встановлено, що товариство не отримувало висновку центрального органу виконавчої влади щодо продовження граничних строків розрахунків за зазначеною експортною операцією, не надало сертифікатів про наявність форс-мажорних обставин, виданих уповноваженим органом, та не зверталося до суду із відповідним позовом про стягнення заборгованості з нерезидента. 
Відповідно до додатка № 1 до акта перевірки пеню нараховано за період з 21 вересня 2025 року по 26 січня 2026 року, тобто за 128 календарних днів прострочення, виходячи із суми непогашеної заборгованості 8 605,00 Євро та офіційного курсу Національного банку України (45,0886 грн за 1 євро), встановленого станом на 25.03.2025 року – день виникнення заборгованості, у зв`язку з чим розмір нарахованої пені склав 14 8987,16 грн (а.с.56).
Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ унормовані Законом України "Про валюту і валютні операції" № 2473-VII від 21.06.2018 (далі – Закон № 2473-VIII у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який також встановлює відповідальність за порушення валютного законодавства. 
Стаття 13 Закону № 2473-VIII визначає особливості встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Так, Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів (частина перша статті 13 Закону № 2473-VIII).
Згідно частини другої статті 13 Закону № 2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) (частина п`ята статті 13 Закону № 2473-VIII). 
Відповідно до статей 2, 6, 9, 12, 13 та 16 Закону № 2473-VIII постановою правління Національного банку України (далі – НБУ) від 02.01.2019 року № 5 затверджено Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті (далі – Положення № 5).
Згідно із пунктом 21 розділу ІІ вказаного Положення граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
Також, відповідно до статті 7 Закону України "Про Національний банк України" з метою забезпечення надійності та стабільності функціонування банківської системи НБУ 24 лютого 2022 року було прийнято постанову № 18 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" (далі – Постанова №18).
Постановою Правління НБУ № 68 від 04 квітня 2022 року Постанову № 18 доповнено, зокрема пунктами наступного змісту: "142. Граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 90 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року"; "144. Розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного в пункті 142 цієї постанови, з урахуванням вимог пункту 143 цієї постанови в повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 143 цієї постанови стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в банку в Україні".
В подальшому, до пункту 142 Постанови № 18 вносились зміни і з 07 червня 2022 року цифри "90" було замінено цифрами "120", а з 07 липня 2022 року – цифри "120" замінено цифрами "180" (постанови Правління НБУ № 113, № 142 відповідно).
Таким чином, за загальним правилом експорт товарів має здійснюватися у строки, зазначені у договорах, але не пізніше граничного строку розрахунків, встановленого НБУ, що обчислюється з дня здійснення авансового платежу (попередньої плати). До 05 квітня 2022 року такі граничні строки розрахунків становили 365 календарних днів. З огляду на введення в Україні воєнного стану НБУ змінив граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту. Відповідно до указаних змін у період з 05 квітня 2022 року по 07 червня 2022 року такі строки становили 90 календарних днів, з 07 червня 2022 року по 07 липня 2022 року – 120 календарних днів, з 07 липня 2022 року – 180 календарних днів. При цьому змінені Постановою № 18 строки застосовуються лише до операцій, що здійснені з 05 квітня 2022 року.
Відповідно до частини третьої статті 13 Закону № 2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).
Пунктом 14-3 Постанови № 18 зазначено, що граничні строки розрахунків, зазначені в пункті 14-2 цієї постанови не поширюються на операцію з експорту, імпорту товарів (уключаючи незавершені розрахунки за операцією), сума якої (в еквіваленті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком України на дату здійснення операції) є меншою, ніж розмір, передбачений статтею 20 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" (далі – незначна сума), крім дроблення операцій з експорту товарів або дроблення валютних операцій.
Відповідно до положень статті 20 Закону України від 6 грудня 2019 року № 361-IX (далі – Закон № 361-IX), фінансові операції є пороговими, якщо сума, на яку здійснюється кожна із них, дорівнює чи перевищує 400 тисяч гривень (для суб`єктів господарювання, які проводять лотереї та/або азартні ігри, - 55 тисяч гривень) або дорівнює чи перевищує суму в іноземній валюті, банківських металах, інших активах, еквівалентну за офіційним курсом гривні до іноземних валют і банківських металів 400 тисяч гривень на момент проведення фінансової операції (для суб`єктів господарювання, які проводять лотереї та/або азартні ігри, - 55 тисяч гривень).
Таким чином, за порушення граничних строків розрахунків, що встановлюються НБУ встановлено відповідальність у вигляді пені.
Як встановлено судом, між позивачем (продавець) та компанією Gland Group OU (Естонія) (покупець) укладено контракт від 03.02.2025 № 0302, на виконання якого позивач експортував товар загальною вартістю 51 355,00 Євро.
В свою чергу, нерезидент здійснив оплату поставленого товару у загальній сумі 42 750,00 Євро, у зв`язку із чим станом на 26.01.2026 року залишалася непогашеною дебіторська заборгованість у сумі 8 605,00 Євро.
Факт порушення встановленого законодавством граничного строку розрахунків не заперечується позивачем. 
Також не є спірним, що позивач не отримував висновку про продовження граничних строків розрахунків, не надав на перевірку сертифікат про настання форс-мажорних обставин та не звертався до суду із позовом про стягнення заборгованості з нерезидента.
Таким чином, визначені частинами шостою та сьомою статті 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" правові підстави для зупинення перебігу строку розрахунків та припинення нарахування пені у спірних правовідносинах відсутні.
Оцінюючи доводи позивача про те, що залишок непогашеної заборгованості становив 387 987,40 грн, тобто є меншим за 400 000 грн, у зв`язку із чим пеня не підлягає нарахуванню відповідно до пункту 14-3 постанови Правління НБУ № 18 та пункту 9 розділу ІІІ Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої постановою Правління НБУ від 02.01.2019 № 7 (далі – Інструкція № 7), суд зазначає таке.
Частина п`ята статті 13 Закону № 2473-VIII імперативно визначає, що порушення резидентом установленого строку розрахунків тягне нарахування пені за кожний день прострочення на суму неодержаних коштів до моменту припинення відповідного порушення або виникнення передбачених законом підстав для зупинення її нарахування.
При цьому Закон № 2473-VIII не містить положень, відповідно до яких після спливу граничного строку розрахунків нарахування пені припиняється лише з тієї підстави, що залишок непогашеної заборгованості став меншим за порогову суму, визначену статтею 20 Закону № 361-IX.
Натомість пункт 14-3 постанови Правління НБУ № 18 регламентує особливості застосування встановлених Національним банком України граничних строків розрахунків до окремих валютних операцій та визначає перелік операцій, на які такі строки не поширюються. Зазначена норма не встановлює правил застосування адміністративно-господарської відповідальності та не змінює положень статті 13 Закону № 2473-VIII, яка має вищу юридичну силу.
Аналогічно положення пункту 9 розділу ІІІ Інструкції № 7 також регулюють порядок здійснення банками валютного нагляду та визначають випадки завершення банком валютного нагляду за відповідною операцією. Такі положення спрямовані на регламентацію діяльності уповноважених банків і не визначають підстав звільнення резидентів від відповідальності за порушення вимог статті 13 Закону № 2473-VIII. 
Відтак суд дійшов висновку, що завершення банком валютного нагляду або досягнення залишком незавершених розрахунків незначної суми саме по собі не свідчить про припинення правопорушення та не є самостійною підставою для ненарахування пені контролюючим органом.
Суд також враховує, що предметом доказування у даній справі є правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення контролюючим органом відповідно до вимог Закону № 2473-VIII, а не правильність здійснення банком валютного нагляду.
Стосовно доводів представника позивача про відсутність юридичної сили листа ДПС України від 30.12.2025 №30743/7/99-00-07-04-02-07, суд зазначає, що такі доводи самі по собі не спростовують правомірності оскаржуваного рішення.
Дійсно, зазначений лист не є нормативно-правовим актом, не встановлює нових норм права та не є джерелом права. Разом із тим із матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення були результати проведеної документальної перевірки та встановлені нею фактичні обставини, а не сам по собі лист ДПС України. Отже посилання відповідача на зазначений лист здійснено лише як на документ методичного характеру, який відображає офіційну позицію податкового органу щодо застосування вимог чинного законодавства, що не свідчить про покладення його в основу спірного рішення як нормативної підстави.
Не заслуговують на увагу й доводи представника позивача про застосування до спірних правовідносин виключно положень постанови Правління НБУ № 18 та Інструкції № 7.
У відповідності до вимог статті 8 Конституції України та загальновизнаних принципів ієрархії нормативно-правових актів підзаконні нормативні акти підлягають застосуванню лише у частині, що не суперечить закону, та не можуть змінювати обсяг прав і обов`язків, установлених законом. Тому, оскільки Закон № 2473-VIII безпосередньо визначає підстави, порядок та випадки припинення нарахування пені, положення підзаконних нормативних актів НБУ не можуть тлумачитися як такі, що встановлюють додаткові підстави звільнення від відповідальності, не передбачені законом. 
Стосовно посилання представника позивача на правову позицію, викладену в рішенні суду апеляційної інстанції, суд зазначає, що згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Водночас рішення судів апеляційної інстанції не є обов`язковими для суду під час розгляду іншої справи, а викладені в них правові висновки оцінюються судом поряд з іншими доводами сторін та обставинами конкретної справи.
Відтак суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № 00031450705 від 04.03.2026 прийняте відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України, а тому підстави для його скасування відсутні.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст.139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, - 

В И Р І Ш И В:
Відмовити у задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "НІКА "КВІТОЙЛ" (вул.Комарова, 110-Г, м.Світловодськ, Олександрійський район, Кіровоградська область, 27500, ЄДРПОУ 44454529) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (вул. Велика, Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006, ЄДРПОУ ВП 43995486) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду А.В. САГУН