Єдиний унікальний номер справи 185/7804/26
Провадження № 1-кп/185/1422/26

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2026 року року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді      ОСОБА_1 
за участі секретаря      ОСОБА_2 

розглянувши у спрощеному провадженні в період воєнного стану матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026046370000127 від 19 квітня 2026 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жданов Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, та проходячи її на посаді пвропровідника-кочегара польової лазні взводу забезпечення ремонтно-відновлювального батальйону ВЧ НОМЕР_1 (колишній старший навідник 3 відділення кулеметного взводу 1 стрілецького батальйону НОМЕР_2 ) у військовому званні «солдат» на початку травня 2025 року знаходячись на бойових позиціях у Донецькій області отримав у подарунок від невстановлених слідством осіб, завідомо підроблене посвідчення водія категорій «А» та «В» із серійним номером НОМЕР_3 , виданим 09 березня 2025 року ТСЦ8041 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до якого були занесені 19 квітня 2026 року, близько 06:40 год., ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2106» н.з. НОМЕР_4 , по вул. І. Сірка, біля буд. 273, м. Павлограда Дніпропетровської області був зупинений працівниками Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області. ОСОБА_3 з метою уникнення адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без посвідчення водія, в порушення «Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, надав інспектору ВРПП Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області завідомо підроблений документ, а саме - завідомо підроблене посвідчення водія категорій «А» та «В» із серійним номером НОМЕР_3 , виданим 09 березня 2025 року ТСЦ8041 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим умисно та протиправно використав завідомо підроблений документ, бланк якого не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам посвідчень водія, які знаходяться в офіційному обігу на території України.

Дії обвинуваченого  ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Вказані обставини встановлені органом досудового розслідування не оспорюються учасниками судового провадження.

Судом встановлено, що відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_3 в присутності захисника – адвоката ОСОБА_4 прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

До обвинувального акту долучена письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 складена в присутності захисника – адвоката ОСОБА_4 , відповідно до якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України.

Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист обвинуваченого було роз`яснено та дотримано, сумнівів у добровільності відповідної заяви обвинуваченого у суду не виникло, перешкод для спрощеного провадження судом не встановлено.

Судом, у відповідності до ч. 2 ст. 381 КПК України, визнано можливим розглядати обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч. 2 ст. 382 КПК України.

Суд, дослідивши матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченого своєї винуватості, приходить до висновку, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного: раніше не судимий, під наглядом у лікаря нарколога не перебуває, за місцем служби характеризується позитивно, вчинив кримінальне правопорушення, які згідно ст. 12 КК України, відносяться до категорії кримінального проступку.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Суд приходить до висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшує її суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченої ст. 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винну та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими до застосування судом. Наведені у ній положення зобов`язують суд при призначенні покарання враховувати не лише ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винної та обставини, що пом`якшують покарання.

Таким чином, покарання  ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції статті, за якою він обвинувачується у вигляді штрафу, так як інші передбачені санкцією статті види покарань, не зможе виконати обвинувачений ОСОБА_3 , в зв`язку з тим, що є військовослужбовцем.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України. 

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обиралась.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. 

Питання про речові докази вирішується на підставі ст. 100 КПК України.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст.302,373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Арешт, накладений ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2026 року на посвідчення водія (пластикова картка) серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - скасувати.
Речові докази:посвідчення водія (пластикова картка) серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 – зберігати в матеріалах справи.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної чинності не обирається.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня отримання копії судового рішення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1