Справа № 317/1712/26
 
Провадження № 3/317/693/2026
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області Каряка Д.О., за участю представника особи, що притягається до відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Рикуна А.В., розглянувши матеріали справ, які надійшли з УПП в Запорізькій області ДПП НПУ про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , військовослужбовця ЗСУ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, 
ВСТАНОВИВ:

14.03.2026 року о 19 год. 33 хв., водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Fiat Soudo», номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Дружня, 1 в с. Бабурка, Запорізького району Запорізької області, не виконав вимогу поліцейських про зупинку транспортного засобу, подану шляхом увімкнення проблискових маячків синього та червоного кольору і спеціальних звукових сигналів. Був зупинений шляхом блокування службовим транспортним засобом «Shkoda» державний номерний знак НОМЕР_3 на синьому фоні. Тим самим ОСОБА_1 порушено п. 2.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. 
Крім того, 14.03.2026 року о 19 год. 33 хв., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Fiat Soudo», номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Дружня, 1 в с. Бабурка, Запорізького району Запорізької області, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку в медичному закладі у лікаря нарколога водій відмовився на відео. Від керування транспортним засобом відсторонений, шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР України. Тим самим ОСОБА_1 порушено вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В судове засідання, призначене на 28.04.2026 р. правопорушник ОСОБА_1 не з`явився за невідомою суду причиною, при цьому достовірно знаючи, що відносно нього складено протокол, який направлено до суду із зазначенням дати та часу його розгляду, про що йому було повідомлено під час складання протоколу. Крім того, останнього про місце, день та час розгляду справи повідомлено судом шляхом направлення смс-повідомлення через додаток «Viber» на номер мобільного телефону зазначеного правопорушником під час складення протоколу, яке ОСОБА_1 отримано, про що свідчить довідка про доставку повідомлення (а.с.11,31-т.1, а.с.8,9-т.2). 
Так з початку провадження у справі - з березня 2026 року, в судове засідання, призначене на 08.04.2025 р. будучи належним чином повідомленим про місце, день та час розгляду справи, не з`явився, надіславши на електронну адресу суду клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату для надання можливості скористатися правовою допомогою та забезпечити участь захисника в судовому засіданні (а.с.19). Суд, з метою забезпечення права особи на захист задовольнив клопотання ОСОБА_1 та відклав розгляд справи за протоколами про адміністративні правопорушення. 
Зважаючи на те, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної вимоги розглядати справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Враховуючи обізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про розгляд судом справ, а також той факт, що ОСОБА_1 скористався правовою допомогою адвоката Рикуна А.В., який в його інтересах має право подавати суду пояснення, клопотання та докази у даній справі, чим останній і скористався, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не суперечить вимогам ст. 268 КУпАП. 
22.04.2026 р. представником особи, що притягається до відповідальності ОСОБА_1 , адвокатом Рикуном А.В. за допомогою підсистеми «Електронний суд» на електронну адресу суду надіслано відразу чотири клопотання: 1) про визнання недопустимими та недостовірними доказами; 2) про витребування доказів; 3) про закриття провадження у справі; 4) про призначення стягнення з урахуванням принципу індивідуалізації. 
Так, щодо першого клопотання про визнання недопустимими та недостовірними доказами адвокат послався не те, що у графі 10 протоколу про адміністративне правопорушення «Технічний засіб відеозапису» зазначено - 474943, проте до матеріалів справи додані інші відеозаписи, зокрема з технічного запису - 471694, а також невстановленого та не ідентифікованого пристрою, без зазначення дати, часу та місця. За таких умов вважає, що долучений до матеріалів справи СД-диск з відеозаписами є неналежним доказом. Крім того, наявне в матеріалах справи Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.03.2026 р., взагалі не складалося та ОСОБА_1 не вручалось, тому вказане направлення є неналежним доказом (а.с.33-34,т.1).
Щодо поданого клопотання про витребування доказів, послався на те, що в матеріалах справи відносно ОСОБА_1 містяться фрагменти відеозапису, які в порушення Інструкції №1026, є не безперервними та не відображають усієї події адміністративного правопорушення, зокрема відсутній момент оголошення протоколу про адміністративне правопорушення, відсутнє повідомлення про відсторонення ОСОБА_1 про відсторонення від керування, а також про повторність, у зв`язку з чим просив витребувати в УПП в запорізькій області ДПП повну версію відеозапису, яким зафіксоване адміністративне правопорушення за протоколом серії ЕПР1 № 614981 від 14.03.2026 (а.с.35,т.1).
В клопотанні про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, адвокат Рикун А.В., послався на те, що з наявного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував вживання алкоголю, погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер», однак через відсутність даного спеціального технічного пристрою у поліцейських, які не вжили жодних дій для його отримання, нічого іншого не вигадали, окрім назвати ОСОБА_1 надумані ознаки наркотичного сп`яніння та за відсутності «Драгеру», розуміючи, що ОСОБА_1 поспішає на бойові позиції та схильний до відмови, запропонувати в порушення процедури огляду проїхати одразу до лікаря-нарколога. Відтак, поліцейськими порушено вимог чинного законодавства, зокрема, ст. 266 КУпАП. Крім того, адвокатом зазначено, що наявне в матеріалах справи Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.03.2026 р., взагалі не складалося та ОСОБА_1 не вручалось. Відтак, якщо ж водієві, не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі шляхом вручення письмового направлення, то підстави для притягнення водія до відповідальності за ст. 130 КУпАП відсутні. Крім того, зазначені у направленні ознаки не підтверджуються відеозаписами, оскільки спочатку о 19:45 год. поліцейським названі ознаки сп`яніння: запах алкоголю, порушення координації рухів та мови, та пропонує пройти огляд на місці за допомогою «Драгеру», після чого, о 19:47 год. поліцейський називає вже інші ознаки сп`яніння: порушення мови, порушення координації рухів та тремтіння пальців рук. Серед іншого, адвокат послався на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та має спеціальний правовий статус та 14.03.2026 виконував обов`язки військової служби, а тому його огляд на стан сп`яніння повинен був проведений у відповідності із вимогами ст. 266-1 КУпАП, а саме посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів і дії ОСОБА_1 підлягають кваліфікації за ст. 172-20 КУпАП, яка є спеціальною нормою щодо військовослужбовців. На підставі викладеного, адвокат просив закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.41-44,т.1).
У поданому клопотанні про призначення стягнення з урахуванням принципу індивідуалізації, адвокат послався на те, що ОСОБА_1 заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення і вважає, що провадження у справі має бути закрито. При цьому адвокатом зазначено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, автомобіль та право керуванням ним об`єктивно потрібні ОСОБА_1 для подальшої служби та виконання бойових задач, а тому просив, у разі визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, застосувати аналогію закону та призначити більш м`яке стягнення ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами (а.с.49-50,т.1). 
Представник особи, що притягається до відповідальності - адвокат Рикун А.В. в судовому засіданні підтримав подані ним клопотання, в тому числі клопотання про закриття провадження у справі, з підстав зазначених у ньому та клопотання про признання покарання з урахуванням принципу індивідуалізації. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, пояснення адвоката Рикуна А.В., що викладені ним у поданих клопотаннях та підтримані в ході судового розгляду, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суддя приходить до наступного висновку.
Положеннями ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з вимогами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Згідно зі ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи. Натомість, згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП такий обов`язок покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N 7460/03), «Бантиш та інші проти України» (заява №13063/18); «Михайлова проти України» (№ 10644/08, 06 березня 2018 року) беручи до уваги серйозність передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного стягнення, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.
Дослідивши матеріали справ, суд приходить до переконливого висновку, що наявні у справі докази є послідовними, взаємоузгодженими та у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
Так, провина  ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративних правопорушень підтверджується дослідженими судом доказами, наявними в матеріалах справи: 
- обставинами, викладеними в електронному протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №614981 від 14.03.2026, складеним відносно ОСОБА_2 за обставинами вчиненого ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.1- т.1);
- обставинами, викладеними в електронному протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №614993 від 14.03.2026, складеним відносно ОСОБА_2 за обставинами вчиненого ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП (а.с.1-т.2);
Данні протоколи відповідають вимогам ст.ст. 254-256 КУпАП, складені уповноваженими особами, в яких належним чином зазначено суть адміністративного правопорушення, відомості про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи.
- довідкою відділу адмінпрактики УПП в Запорізькій області ДПП щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, згідно якої за базою даних підсистеми «Адмінпрактика» ІТС ІПНП ОСОБА_2 протягом року до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП не притягувався. Має посвідчення водія: НОМЕР_4 від 12.03.2013 (а.с.3-т.1);
- направленням водія транспортного засобу на огляд до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психоневрологічної допомоги та СЗХ» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у зв`язку з виявленням уповноваженою особою патрульної служби ознак сп`яніння: порушення мови, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, однак ОСОБА_2 такий огляд не проводився у зв`язку з відмовою від проходження медичного огляду. В графі «Огляд проводився за допомогою» зазначено: Alkotest Drager 6820 не проводився, у зв`язку з виявленням ознак наркотичного сп`яніння (а.с.4-т.1);
- рапортом інспектора УПП в Запорізькій області ДПП в якому викладені фактичні обставини вчинених ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, зокрема, 14.03.2026 о 19:30 год. по вул. Гудименка в м. Запоріжжі, було помічено транспортний засіб «Fiat Soudo», номерний знак НОМЕР_2 , котрий порушив ПДР, а саме проїзд на заборонений - червоний сигнал світлофору, у зв`язку з цим було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу відповідно до п.12.1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», шляхом увімкнення проблискових маячків синього та червоного кольору, а також звукового сигналу сирени, при цьому водій на дану вимогу поліцейських про зупинку не відреагував та продовжив рух великою швидкістю. У ході переслідування, транспортний засіб було зупинено о 19 год. 33 хв., за адресою: с. Бабурка, вул. Дружня, 1, шляхом блокування службовим авто «Shkoda» державний номерний знак НОМЕР_3 на синьому фоні. Підійшовши до авто, було встановлено що водій ОСОБА_2 , який є діючим військовослужбовцем, керував транспортним засобом «Fiat Soudo», номерний знак НОМЕР_2 , у якого під час спілкування було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі у лікаря нарколога водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу. На ОСОБА_2 було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП серії ЕПР1 № 614981 та протокол за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, та винесена постанова за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Посвідчення водія не вилучалось, тимчасовий дозвіл не видавався. Від керування транспортним засобом відсторонено шляхом паркування без порушень ПДР України, про повторність попереджено. Фізична сила та спец. засоби не застосовувались (а.с.5-т.1, а.с.3-т.2); 
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6834948 від 14.03.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 з призначенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. (а.с.6-т.1);
- архівом вчинених ОСОБА_1 правопорушень (а.с.7-т.1, а.с.4-т.2);
- відеозаписом, який міститься на DVD - диску, що долучений до матеріалів справи, на якому зафіксовані обставини вчинених ОСОБА_1 правопорушень, а саме факт керування транспортним засобом, невиконання ОСОБА_1 вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу, переслідування працівниками поліції транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 до його зупинки шляхом блокування, пропозиція поліцейського пройти у встановленому законодавством порядку огляд на стан сп`яніння у медичному закладі у лікаря-нарколога, у зв`язку з обґрунтованою підозрою, що особа перебуває в стані наркотичного сп`яніння та відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі (а.с.8-т.1, а.с.5-т.2);
Застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, прямо передбачено статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 р. №1026.  Тому здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом. Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в матеріалах справи, а тому суд приймає його як належний та допустимий доказ у справі, оскільки він підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не виконання останнім вимог поліцейських про зупинку транспортного засобу та його відмову від проходження у встановленому порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. Об`єму наявних відеозаписів достатньо для перевірки встановлених судом обставин відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, що свідчить про беззаперечну доведеність вини у скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зібрані у справах докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень. Правила, встановлені ст. 36 КУпАП, допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень. 
Тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, суд вважає необхідним об`єднати в одне провадження справи про адміністративне правопорушення №317/1712/26 (провадження №3/317/693/2026), № 317/1713/26 (провадження № 3/317/694/2026), присвоїти справі №317/1712/26 (провадження №3/317/693/2026).
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд зазначає, що суб`єктом правопорушення за статтею 130 КУпАП є саме водії транспортних засобів, які відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху України керують ними, маючи посвідчення водія відповідної категорії, або які навчають керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення є закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.
Так, порядок проходження огляду особами, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі - Порядок) та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).
Згідно зі ст. 266 КУпАП, п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
У п. 4 розділу І вказаної Інструкції № 1452/735 зазначено, що ознаками наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.. 
Відповідно до п. 3, 6, 7 розділу ІІІ Інструкції встановлено, що  метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.  Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
За положеннями п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 6 ст. 266 КУпАП передбачено направлення особи для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 6 Порядку від 17.12.2008 №1103 передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. За приписами п. 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Отже, нормами законодавства передбачено порядок оформлення відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу та відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров`я.
Слід зауважити, що під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.
При цьому, суд звертає увагу, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є порушенням вимог п.2.5 Правил дорожнього руху і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до пункту 2.5 ПДР України правового значення не мають. Наслідком такої відмови є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що було повідомлено водія.
Слід відмітити, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є правопорушенням з формальним складом, тобто є закінченим саме з моменту висловлення особою відмови від проходження відповідного огляду.
Пунктом 2.4 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.
Відповідно до пункту 8.9 «б» ПДР України вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою:  увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи з нагрудної камери поліцейського щодо обставин, за якими складено адміністративні протоколи відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018, портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.
Разом з тим, ані діючим законодавством, ані вищезазначеною Інструкцією не передбачено приєднання до матеріалів адміністративного провадження повного відеозапису з початку виконання службових обов`язків поліцейським. В даному випадку, до матеріалів адміністративного провадження приєднано відеозапис, який стосується безпосередньо факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не виконання останнім вимог поліцейських про зупинку транспортного засобу та його відмову від проходження у встановленому порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, починаючи з моменту керування водієм транспортним засобом до моменту зупинки транспортного засобу, повідомлення про складення протоколів відносно нього. 
Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в матеріалах справи, а тому суд приймає його як належний та допустимий доказ у справі, оскільки він підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не виконання останнім вимог поліцейських про зупинку транспортного засобу та його відмову від проходження у встановленому порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. Об`єму наявних відеозаписів достатньо для перевірки встановлених судом обставин у вигляді невиконання останнім вимог поліцейських про зупинку транспортного засобу та відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, а тому доводи адвоката щодо безперервності відеозапису не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, та є такими, що не заслуговують на увагу. 
Слід зауважити, що ОСОБА_1 будучи водієм та обізнаним з Правилами дорожнього руху України, зокрема п.2.4 та п. 2.5, якими визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил та обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Судом враховано, що вимоги вищевказаних пунктів ПДР України водієм ОСОБА_1 було не дотримано. 
Щодо посилання адвоката на порушення працівниками поліції порядку проведення огляду слід зауважити на наступному. 
Пунктом 3 Порядку №1103 передбачено, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я України (далі - МОЗ України) і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до ст. 15 КУпАП військовослужбовці, зокрема, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. При порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту - військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується.
З аналізу вказаної статті вбачається, що при порушенні правил дорожнього руху не застосовується штраф як адміністративне стягнення лише до військовослужбовців, які проходять службу на посаді водіїв транспортних засобів Збройних Сил України. Інші військовослужбовці, які керують транспортними засобами, при порушенні правил дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, тому огляд на стан сп`яніння повинен бути проведений у відповідності з ч. 2 ст. 266-1 КУпАП є необґрунтованими і такими, що ґрунтуються на суб`єктивному сприйнятті законодавства.
Так, згідно з п. 1 розділу І Інструкції про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 10 жовтня 2016 року № 515 (далі Інструкція), дана інструкція визначає основні завдання, механізм організації та несення патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України (далі - Служба правопорядку) щодо забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців у місцях дислокації військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій (далі - військова частина), на вулицях і в громадських місцях, а також у військових містечках Збройних Сил України (далі - військові містечка), права та обов`язки патрулів і посадових осіб Служби правопорядку під час несення служби, порядок застосування ними заходів адміністративного примусу до військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів під час проходження зборів (далі - військовозобов`язані), а також працівників Збройних Сил України (далі - працівники) під час виконання ними службових обов`язків.
Таким чином, положення даної Інструкції поширюються тільки на взаємовідносин щодо забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців у місцях дислокації військових частин, на вулицях і в громадських місцях, а також у військових містечках Збройних Сил України.
Відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Даною нормою законодавства визначено чіткий перелік обставин, за яких огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного сп`яніння проводиться особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, зокрема якщо є підстави вважати, що військовослужбовці у стані алкогольного сп`яніння: перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.
Даний порядок визначає процедуру огляду осіб, які керують транспортним засобом, водночас положення ст. 266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, та перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях. При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому при проведенні огляду водія, який є військовослужбовцем, таку процедуру проводять працівники поліції. 
Керування військовослужбовцем транспортним засобом на дорогах загального користування з ознаками наркотичного сп`яніння до таких підстав не належить.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
З досліджених судом матеріалів справи встановлено, що водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції по АДРЕСА_2 , тобто поза межами території будь-якої військової частини, адвокат не надав жодних доказів, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_1 під час його зупинки працівниками поліції виконував обов`язки військової служби.
За наведених обставин ОСОБА_1 при вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, несе адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Щодо клопотання адвоката Рикуна А.В. про застосування до ОСОБА_1 стягнення за аналогією закону ст.69 КК України та не призначення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком 1 рік, то як вбачається з матеріалів справи, такі доводи є необґрунтованими.
Так, згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, яного чи к самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно ч. 1 до ст. 130 КУпАП, передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичіншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Тобто, позбавлення права керування транспортними засобами є основним, а не додатковим стягненням, а тому є обов`язковим до його накладення.
Діючий КУпАП, на відміну від загальних положень КК України, не передбачає можливості накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, визначеної в санкції певної норми, або не накладення одного з видів стягнень, передбаченого санкцією відповідної норми як обов`язкового.
Наведений вище підхід відповідає п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в якому з урахуванням наведеного вище нормативного регулювання, закріпленого в КУпАП, визначено, що судам за правилами КУпАП основні й додаткові стягнення слід застосовувати в межах санкцій відповідних норм.
А відповідно до вимог ч. 4 ст. 3 КК України застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.
Суд вважає, що адміністративне стягнення, передбачене в межах ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає вимогам ст.23 КУпАП, згідно якого адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.
Разом з тим, вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку як для самого водія так і для інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків.
Притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян.
Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення.
Зокрема, встановлена законодавцем санкція за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не передбачає призначення іншого стягнення ніж те, що передбачено вказаною санкцією.
При цьому, суд виходить з того, що при визначенні стягнення необхідно враховувати виховну дію правопорушника, оскільки покарання, повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення правопорушень іншими особами.
Застосовуючи справедливе стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.
Таким чином, даний Закон передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортними засобами, а посилання адвоката на застосування аналогії закону, а саме вимог ст. 69 КК України, є безпідставними.
Статтею 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол про адміністративне правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення справи про адміністративне правопорушення.
Так, обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.
Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у вину порушення пункту п.2.5 Правил дорожнього руху, який визначає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також ставиться у вину порушення п.2.4 ПДР України, яким визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.
Суд також звертає увагу на те, що керування транспортним засобом особою, яка перебуває з ознаками наркотичного сп`яніння, віднесене до грубих порушень правил безпеки руху, які вчинені навмисно і свідчать про підвищену суспільну шкідливість у зв`язку з чим і передбачена сувора відповідальність в порівнянні з іншими правопорушеннями.
Крім того, суд наголошує на тому, що ОСОБА_1 своїм правом на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я у передбачений законом термін не скористався. 
Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до переконливого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. 
Статтею 23 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
У ч. 2 ст. 33 КУАП зазначено, що при накладенні стягнення має враховуватись характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Тобто, санкція ч. 1 ст. 130 КУАП є безальтернативною санкцією за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а ч. 2 ст. 33 КУпАП не дозволяє при розгляді справ про правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Об`єктивно з`ясувавши обставини справи, повно та всебічно дослідивши надані суду докази, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, тобто порушенні учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, зокрема не виконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу та керування джерелом підвищеної небезпеки з ознаками наркотичного сп`яніння, при цьому від проходження у встановленому порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння водій відмовився. Беручи до уваги, що ОСОБА_1 скоєно декілька адміністративних правопорушень, його слід визнати винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та стягнення слід визначити необхідним та достатнім для досягнення ст. 23 КУпАП мети, зокрема виховання в дусі додержання законів України та запобігання вчиненню нових правопорушень й на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП України стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП з призначенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. В матеріал справи наявна інформація, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_4 від 12.03.2013 (а.с.3-т.1).
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн. 
Керуючись ст.ст. 23, 33, 36, 40-1, 122-2, 130, 245, 251, 252, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження справи про адміністративне правопорушення №317/1712/26 (провадження №3/317/693/2026), № 317/1713/26 (провадження № 3/317/694/2026), присвоїти справі №317/1712/26 (провадження №3/317/693/2026).
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти за ч. 2 ст. 36 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.00 коп., який має бути сплачений порушником в прибуток держави за наступними реквізитами: (Одержувач коштів: ГУК у Зап. обл/Запорізька обл/21081300, код отримувача: 37941997, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок: UA 708999980313000149000008001, код класифікації доходів бюджету 21081300, найменування: «Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху»), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
У разі несплати добровільно суми штрафу в строк 15 діб з дати набрання чинності постановою, на підставі ст. 308 КУпАП штраф стягується у примусовому порядку в подвійному розмірі.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок., який має бути сплачений порушником в прибуток держави за наступними реквізитами: (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA 908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106). 
Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області.

Суддя: Д.О. Каряка