ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6491/25
Провадження № 2/362/1080/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2026 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,
за участю секретаря Тельнової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї Глевахівської селищної ради,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , про позбавлення батьківських прав,
в с т а н о в и в:
Представник ОСОБА_1 - адвокат Старча С.А. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно малолітнього сина: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.
Свої вимоги мотивував тим, що 01.09.2017 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09.09.2025 року шлюб було розірвано.
Позивач, самостійно займається матеріальним забезпеченням малолітнього сина, офіційно працевлаштований, в період з 2006 року по теперішній час працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Хенкель Україна» (код 31283830). Позивач без участі матері дитини турбується про здоров`я та нормальний фізичний розвиток свого сина, приводить його на періодичні огляди до лікарів та завжди супроводжує у лікарні
Мати дитини, відповідачка по справі, з дитиною не спілкується, не цікавиться її здоров`ям, життям, не допомагає матеріально, не піклується про його фізичний і духовний розвиток. Мати виїхала на постійне місце проживання за межі України, при цьому, не висловила наміру забрати дитину з собою, не обговорює питання подальшого її виховання та утримання, а також не вживає жодних заходів для забезпечення добробуту дитини після її виїзду. Контакту з останньою у позивача немає.
Вищевказані обставини, свідчать про ухилення відповідача від виконання нею батьківських обов`язків, зокрема, від обов`язку матеріального забезпечення дитини, у частині піклування про здоров`я сина, його фізичний розвиток тощо.
Також відповідач не виявляє жодного інтересу до життя, виховання та розвитку дитини, її навчання, стану здоров`я, емоційного та психологічного благополуччя. Фактично, дитина позбавлена належного материнського піклування та уваги, емоційного зв`язку, що негативно позначається на її повноцінному розвитку.
Усі зазначені обставини, а саме: систематичне ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, відсутність піклування та інтересу до дитини, а також її намір виїхати за кордон без дитини, свідчать про свідоме ігнорування нею батьківського обов`язку та створюють загрозу для фізичного та психологічного розвитку дитини, що суперечить її найкращим інтересам.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.10.2025 року позовну заяву ОСОБА_4 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.30-31).
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.12.2025 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї Глевахівської селищної ради, про позбавлення батьківських прав в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору  ІНФОРМАЦІЯ_1  (а.с. 62-63).
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04.02.2026 року клопотання Служби у справах дітей та сім`ї Глевахівської селищної ради про заміну третьої особи, залишено без розгляду. Закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Доручено Службі у справах дітей та сім`ї Глевахівської селищної ради направити до Васильківського міськрайонного суду Київської області Акт обстеження умов проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.90-91).
УхвалоюВасильківського міськрайонного суду Київської області від 05.03.2026 року було поновлено представнику ОСОБА_1 - адвокату Старчої С.А. строк для подання клопотання про витребування доказів. Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Старчої С.А. про витребування доказів, задоволено. Витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26) інформацію про перетин кордону України (із зазначенням дати перетину державного кордону, дати виїзду та в`їзду, а також пунктів пропуску громадянки України ОСОБА_2 , ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 30.12.2025 року по 05.03.2026 року (а.с. 119-121).
11.03.2026 року до суду від Державної прикордонної служби України надійшла витребувана ухвалою суду від 05.03.2026 року інформація (а.с.131).
ОСОБА_1 , в судовому засіданні просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав, через те, що хоче будувати нормальне життя зі своєю дитиною. Мати поїхала з України та залишила дитину з батьком, життям та здоров`ям дитини не цікавиться. Він перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 та має відстрочку до завершення мобілізації. Коли він на роботі то із дитиною перебуває найнята ним няня, а коли його мати дома то з нею. 
Представник ОСОБА_1 - адвокат Старча С.А. в судовому засіданні просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав, через те, що вона усунулась від піклування над дитиною. Також повідомила суд, що відповідачка не проживає з сім`єю, не цікавиться, не допомагає їм, жодної участі у житті дитини не приймає, покинула територію країни.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, але до суду повернулися конверти із позначкою «адресат відсутній», також повідомлялась за допомогою «смс» повідомлення на зазначений номер телефону у позовній заяві, яке доставлено, відзив на позовну заяву не направляла.
Представники Служби у справах дітей та сім`ї Глевахівської селищної ради Авраменко О.Е., Карповець С.І. в судовому засіданні підтримали вимоги заяви в повному обсязі, оскільки мати дитини дійсно не піклується дитиною та не приймає участі у вихованні, а тому було прийнято рішення про позбавлення її батьківських прав, також працівниками служби виходили за місцем проживання дитини де встановлено, що умови у дитини задовільні.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_4 в підготовче судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомленні належним чином, заяв чи клопотань із процесуальних питань до суду не направляли.
За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд, заслухавши думки сторін, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення та задоволення позовних вимог.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що сторони з 01.09.2017 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09.09.2025 року у справі № 362/3408/25 було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та рішенням суду (а.с.7).
Від шлюбу сторони мають сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 09.12.2021 року (а.с. 8).
Як вбачається із копії акту депутата Глевахівської селищної ради Фастівського району Максимової Л. від 03.06.2025 року, що нею проведено обстеження умов проживання громадянина, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який працює, навчається є учасником війни, ліквідатор аварії на ЧАЕС разом з ним проживає його син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12).
Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання Глевахівської селищної ради ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та його син: ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом батьком та перебуває на його утриманні (а.с. 13).
Згідно довідки ОК-5, сформована засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України 08.04.2025 року, яка була видана ОСОБА_1 , вбачається, що він офіційно працевлаштований, в період з 2006 року по теперішній час у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Хенкель Україна» (код 31283830) (а.с. 14-16). 
Відповідно до Декларації № 0001-8HX9-6E10 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, укладеною позивачем як законним представником малолітньої дитини з лікарем, а також довідки виданої Васильківським центром первинної медико-санітарної допомогою, ОСОБА_1 та його дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходяться на обліку і в разі захворювання дитини за допомогою до сімейного лікаря ОСОБА_7 , звертається батько ОСОБА_1 , мати не звертається (а.с. 17-18).
02.02.2026 року органами опіки та піклування Глеваської селищної ради надано Висновок за №76-04 відповідно до якого вони вважають за доцільне позбавлення ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно її малолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.85-86).
Як вбачається із наданої заяви посвідченої приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Іванніков І.М. від 09.09.2025 року, зареєстрованої в реєстрі №1871, що мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не заперечує проти позбавлення її батьківських прав стосовно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.151). 
Згідно до Акту обстеження умов проживання від 26.02.2026 року, вбачається, що за місцем проживання малолітньої дитини за адресою: АДРЕСА_1 , створено всі належні умови. Житло утримується в належному санітарному стані, наявні умови, які можуть бути використані для проживання та розвитку дитини. Наявні базові житлово-побутові умови, наявні меблі та предмети побуту, що можуть бути використані для забезпечення потреб дитини. Батько виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 105).
Як вбачається із наданого в судовому засіданні із Резерв+ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 та має відстрочку до завершення мобілізації (а.с.55).
Судом було витребувано у Головного Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину кордону відповідачкою.
З отриманої на виконання вимог ухвали суду інформації вбачається, що відповідачка з 2022 року регулярно виїжджала за кордон, з дитиною відповідачка не зустрілась. Зокрема, виїхавши в лютому 2026 року за кордон, відповідачка назад до України не поверталася (а.с.131).
У ст. 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.
Згідно із частинами 2 та 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.
Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені ст. 166 СК України.
Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц (провадження № 61-40224св18), від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20).
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.
За положеннями ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина може бути розлучена з батьками у разі, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04).
Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється ст. 8 Конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.
Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано ст. 8 Конвенції. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції).
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що малолітній син, з моменту виїзду відповідачки за межи країни та після розірвання шлюбу між батьками постійно проживає разом з батьком ОСОБА_1 . 
Як вказує позивач та встановлено судом, відповідачка не проживає із малолітньою дитиною однією сім`єю, не бере участі у вихованні дитини, не піклується про дитину, його фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує необхідного харчуванням, медичного догляду і лікування дитини як складову частину виховання.
У відповідності до вимог ч. 1, 4, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачка не надала суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача про ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а навпаки надала нотаріально посвідчену заяву в якій не заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав відносно її малолітнього сина.
Частиною 2 ст. 157 СК України визначено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Разом з тим, доказів участі відповідачки у вихованні дитини, піклування про нього, його фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріальне забезпечення, харчування, медичний догляд і лікування суду не надано, що дає суду підстави визнати відсутність таких дій зі сторони відповідачки доведеними.
Крім того, жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні сина з боку відповідачки, матеріали справи не містять.
Крім того, відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 171 Сімейного кодексу України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.
При цьому при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.
Відповідно до ст. 45 ЦПК України під час розгляду справи, малолітня або неповнолітня особа має також право безпосередньо або через представника чи законного представника висловлювати свою думку та отримувати його допомогу у висловленні такої думки.
Дитина є суб`єктом права і, незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Під час визначення місця проживання дитини, зважаючи на вікову категорію дитини, необхідно проводити бесіду з останньою, головним завданням якої є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та з`ясування думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків (постанова КЦС ВС від 26 січня 2023 року в справі №164/812/21).
Судом, враховуючи специфіку спірних правовідносин та предмет судового розгляду, а також зважаючи на те, що для правильного встановлення обставин справи потрібно врахувати думку дитини, але враховуючи малолітній вік дитини, яка самостійно ще не здатна висловити свою думку, судом було витребувано у служби у справах дітей та сім`ї Глевахівської селищної радиАкт обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до, якого було встановлено, що за місцем проживання малолітньої дитини за адресою: АДРЕСА_1 , створено всі належні умови. Житло утримується в належному санітарному стані, наявні умови, які можуть бути використані для проживання та розвитку дитини. Батько виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у повному обсязі.
Існуючі сімейні зв`язки між дітьми та батьками, які насправді піклуються про них, захищаються Конвенцією.
Позбавлення батьківських прав відповідачки в судовому порядку скасовує лише правовий зв`язок між нею та дитиною, підтверджує відсутність фактичного духовного зв`язку між мати та сином.
У даній справі, з урахуванням того, що з вересня 2025 року відповідачкою ігноруються будь-які повідомлення від органу опіки та суду, вона фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, суд вказує на те, що є недоцільним попередження ОСОБА_2 щодо зміни ставлення до дитини, оскільки і на момент розгляду судом, її поведінка не змінюється.
Таким чином, врахувавши конкретні обставини справи, як найкращі інтереси малолітнього сина ОСОБА_3 , а також те, що відповідачка фактично не виконує свої батьківські обов`язки, суд приходить до висновку про застосування до відповідачки крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення її батьківських прав.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та зважаючи на те, що позивачем при зверненні до суду із позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., що підтверджується відповідною квитанцією, яка міститься в матеріалах справи, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
Керуючись Законом України «Про охорону дитинства», статтями 150, 152, 155, 164, 166, 167, 171 СК України, статтями 4, 12, 13, 23, 76-83, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 271, 273, 280-281 ЦПК України, суд,
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї Глевахівської селищної ради,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сплачений судовий збір  у розмірі 1 211 грн. 20 коп. 
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .
Третя особа: Органи опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї Глевахівської селищної ради, місцезнаходження: 08630, Київська обл., Фастівський р-н, смт. Глеваха, вул. Вокзальна, буд. 26, каб. 10.
Третя особа:  ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Текст рішення складено 27.04.2026 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко