Справа № 212/6901/25 
2/212/377/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2026 року м. Кривий Ріг 

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: Головуючого судді - Власенко М.Д., за участі секретаря судового засідання – Машошиної Ю.О., представника позивачів – адвоката Севостьянової І.Г., відповідача – ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання права власності у порядку спадкування за законом та розподіл спадщини, -
В С Т А Н О В И В:
У червні 2025 року представник позивачів звернулась до суду із вказаним позовом, збільшивши свої позовні вимоги в редакції від 05 листопада 2025 року, в яких просила встановити факт, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 був її чоловік ОСОБА_6 померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ; встановити факт, що єдиними спадкоємицями після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його доньки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; визнати за позивачами (за кожною окремо) по частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з відповідачів пропорційно на користь позивачів понесені нею судові витрати, що станом на дату подання заяви про збільшення позовних вимог складаються із судового збору 3366 грн. – за подання первісної позовної заяви, 2422,40 грн. – за подання заяви про збільшення позовних вимог.
В обґрунтування зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , спадкоємцями якої на час відкриття спадщини були: ОСОБА_7 , яка є донькою ОСОБА_5 і на час відкриття спадщини не була зареєстрована разом із спадкодавцем, не проживала з нею та не подала заяву про прийняття спадщини у визначений строк, ОСОБА_8 і ОСОБА_4 , які є доньками ОСОБА_5 і на час відкриття спадщини були зареєстровані разом із спадкодавцем, але фактично не проживали з нею та не подали заяву про прийняття спадщини у визначений строк, а також ОСОБА_6 – її чоловік, який на час відкриття спадщини був зареєстрований разом із спадкодавцем, проживав з нею, а тому є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер і спадкоємцями якого на час відкриття спадщини були: ОСОБА_4 – донька, яка на час відкриття спадщини була зареєстрована разом із спадкодавцем, не проживала з ним та не подала заяву про прийняття спадщини у визначений строк, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є доньками ОСОБА_6 і подали заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори у визначений строк. Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належну йому квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка була придбана у період шлюбу з ОСОБА_5 та якої фактично була успадкована після смерті дружини. Приватним нотаріусом листами-роз`ясненнями було повідомлено позивачів, що нотаріальна дія для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 не може бути вчинена, у зв`язку із ненаданням правовстановлюючих документів на майно померлого. Рішенням виконкому Покровської районної у місті ради від 21 жовтня 2024 року за заявою ОСОБА_3 було відмовлено у видачі дублікату свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки свідоцтво про право власності на квартиру відсутнє у архівному відділі. 27 квітня 2024 року ОСОБА_2 зверталась до відділення поліції із заявою про вчинення злочину у зв`язку із тим, що після смерті батька ОСОБА_6 зі стоянки перед під`їздом зник його автомобіль і сторонні особи вивозили речі з квартири. З пояснень ОСОБА_9 , наданих працівникам поліції стало відомо, що документи на спірну квартиру знаходяться у подруги її сестри ОСОБА_4 . У зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ – свідоцтво про право власності на квартиру ОСОБА_6 отримати неможливо, позивачі змушені звернутися до суду. З документів, які вдалось відшукати також стало відомо, що спірна квартира згідно ордеру на житлове приміщення № 51, була передана ОСОБА_6 виконавчим комітетом Жовтневої ради народних депутатів від 25 березня 1994 року на підставі рішення № 106. Згідно довідки ВАТ “Кривбасрудоремонт” спірна квартира в жилому кооперативі “Рудоремонтник” була викуплена. Згідно квитанцій № 371 від 26 вересня 2006 року та № 482 від 20 листопада 2006 року, була проведена реєстрація права власності на квартиру в БТІ міста Кривий Ріг та на час реєстрації, квартира за вказаною адресою була спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . 
Ухвалою суду від 16 липня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Витребувано у Другої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Витребувано у приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Каліушко Ольги Євгенівни належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Витребувано у Департаменту адміністративних послуг Виконавчого комітету Криворізької міської ради довідку про реєстрацію місця проживання (на дату смерті) ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 із зазначенням зареєстрованих разом із нею осіб, а також довідку про реєстрацію місця проживання (на дату смерті) ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 із зазначенням зареєстрованих разом із ним осіб.
Ухвалою суду від 08 жовтня 2025 року витребувано з Комунального підприємства "Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради" інформаційну довідку щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 , а також підстави реєстрації права власності та осіб, за якими зареєстроване право власності.
Ухвалою суду від 10 листопада 2025 року прийнято заяву про збільшення позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання права власності у порядку спадкування за законом та розподіл спадщини.
Ухвалою суду від 13 січня 2026 року закрито  підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.
Від відповідача ОСОБА_8 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, а також додаткові письмові пояснення у якому вказано, що у поданому позові не вказано які суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивачів, вона як відповідач по справі порушила, не визнала чи оспорила, до неї не висунуто жодної позовної вимоги, проте у збільшеній позовній заяві за відсутності до неї будь-яких позовних вимог з неї намагаються стягнути понесені позивачами судові витрати. Належним відповідачем повинен бути відповідний орган місцевого самоврядування, оскільки вона не приймала спадщину і не претендує на неї, тому не може бути відповідачем по справі. Вважає, що позов пред`явлено до неналежного відповідача. Вона обурена поведінкою адвоката, яка подала позов в інтересах позивачів, яка окрім того, що безпідставно звернулась до суду подавши позов до неналежних відповідачів, та ще і подала заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої вона, яка не має жодного відношення до справи, на майно не претендує, але повинна сплатити витрати осіб, які на це майно претендують. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки вона не є належним відповідачем у справі, на спадкове майно не претендує, зі спадкодавцями не мешкала і спадщину не приймала, із квартири самостійно знялась з реєстрації, не маючи наміру приймати спадщину. Про наявність у неї оригіналів документів на квартиру вона повідомляла позивачів, але до неї вони не звертались. Документи вона добровільно передала представнику позивачів у судовому засіданні, а отже їх прав не порушувала. 
Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.
Відповідач  ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, вказуючи, що вона не є належним відповідачем у справі.
Відповідач  ОСОБА_4 у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив на позов не надала, клопотань про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи у її відсутність не надходило.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона знала родину ОСОБА_11 тривалий час, вона їх сусідка та проживає зверху. Вони отримали квартиру в кооперативі, сплачували внески і після чого був викуп квартири. З 1994 року родина ОСОБА_12 мешкала у квартирі по АДРЕСА_3 . У квартирі мешкав ОСОБА_13 , його дружина ОСОБА_14 ї доньки: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 – це були доньки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 – спільна донька. Першою померла ОСОБА_17 , у якому році не пам`ятає, хто проживав у квартирі на момент її смерті точно не пам`ятає, оскільки доньки були дорослі, вони вийшли заміж та роз`їхались. На момент смерті батька ОСОБА_19 , з ним ніхто не мешкав з дівчат, оскільки були війна, ОСОБА_18 давно мешкала в ОСОБА_20 , ОСОБА_15 мешкала десь у місті, а щодо ОСОБА_21 не знає. Після смерті ОСОБА_11 у квартирі жив якийсь чоловік деякий час, цей чоловік мешкав у квартирі ще коли був ОСОБА_19 живий, він його пустив. На теперішній час у квартирі ніхто не мешкає. Після смерті ОСОБА_17 , ОСОБА_19 мешкав у вказаній квартирі постійно, на момент смерті з ним ніхто не жив. Їй відомо, що ОСОБА_19 має двох доньок від попереднього шлюбу, у квартирі вони не мешкали з ним. Перед війною у квартирі нетривалий час мешкала з дитиною ОСОБА_18 , а ОСОБА_15 і ОСОБА_16 не проживала там. Акт з місця проживання від 28 червня 2024 року, який вона підписала, підтверджує. ОСОБА_4 на даний час перебуває в Ізраїлі. Хто займався похованням ОСОБА_19 не знає, напевно ОСОБА_15 .
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 суду пояснила, що вона є сусідкою померлого ОСОБА_11 , вони мешкають в одному під`їзду, а також вона є головою ОСББ з 21 листопада 2020 року. Спочатку більшість людей, які отримали квартири у їх будинку, стояли у черзі на отримання житла, але потім організація, яка будувала будинок зробили його кооперативним. У 1993 році люди укладали договори про вступ до кооперативу, вступ до кооперативу включався на одну особу, люди сплачували кошти – паї, потім отримували ордера, який виписувався на головного наймача і члена кооперативу, тобто на того на кого був укладений договір, а інші члени родини – вони були прописані у квартирі, але не були членом кооперативу. Після повної виплати видавалась довідка про повну сплату внесків і після отримання якої можна було оформити право власності. Вона купила квартиру у будинку у 1998 році і знайома з родиною ОСОБА_13 з цього часу. Вона знала його та його дружину ОСОБА_23 . ОСОБА_17 довгий час хворіла, вона померла раніше за ОСОБА_19 і на момент її смерті з нею проживав тільки чоловік ОСОБА_19 . На момент смерті ОСОБА_19 , він жив сам, лише впустив друга пожити. Окрім ОСОБА_19 в квартирі було зареєстровано ще чотири людини, але він повністю утримував квартиру сам. Акт з місця проживання від 28 червня 2024 року вона підтверджує, вона засвідчувала підписи сусідів. Вона знала, що у ОСОБА_19 були свої діти, а у ОСОБА_17 – свої, а також вони мали спільну доньку. У квартирі, окрім ОСОБА_19 , були зареєстровані:  ОСОБА_4 , ОСОБА_24 і ОСОБА_25 – її син, якого вона ніколи не бачила, ОСОБА_15 ще була зареєстрована. ОСОБА_4 ще у 2021 році виїхала за кордон, вона це точно знає, тому що давала довідку в «Екоспецтранс» ОСОБА_19 , щоб він менше сплачував за комунальні послуги. У лютому 2024 році вона зустрічалась з ОСОБА_26 ,яка зі своїм довірителем хотіла потрапити до квартири батька, розповіла, що бачить як там горить світло, але її не пускають. У цей час у квартирі був знайомий померлого ОСОБА_19 , якого той пустив пожити десь за місяць до смерті. Потім цей товариш все ж таки відчинив двері, зібрав речі та залишив їм ключі. Коли помер ОСОБА_19 вона зателефонувала на його номер і їй відповіла ОСОБА_15 , вона у неї запитала з якого дозволу проживає друг ОСОБА_19 в квартирі, на що ОСОБА_15 повідомила, що з її відома, а як приїде ОСОБА_27 із-за кордону то вона буде займатися всіма питаннями. Хто буде сплачувати за комунальні послуги у період проживання друга ОСОБА_19 , ОСОБА_15 не сказала. Коли товариш ОСОБА_19 з`їхав, ОСОБА_19 не встиг сплатити за комунальні послуги за січень, а той чоловік ще проживав після смерті ОСОБА_19 , накрутив світла, води, але ні за що не заплатив. ОСОБА_24 була зареєстрована у спірній квартирі, а після смерті ОСОБА_19 виписалась з квартири, у липні 2024 року. ОСОБА_28 вона не знає, ніколи її раніше не бачила. Хто поховав ОСОБА_19 вона не знає. Після смерті ОСОБА_19 і до теперішнього часу вона не бачила, щоб туди хтось вселився у спірну квартиру.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що квартиру їм видали, як багатодітній родині. Їй невідомо, чи сплачували батьки якісь кошти за квартиру, оскільки вона була ще дитиною. Свідоцтво про право власності на квартиру вона бачила, їй показував тато, а після його смерті – вона знайшла документи на квартиру та залишила у себе на зберіганні, щоб віддати ОСОБА_18 – її сестрі, яка обіцяла приїхати, бо мешкає в Ізраїлі і мала намір вступати у спадщину на татову і мамину частину. Про смерть батька всі дізнались від неї, коли він потрапив у лікарню і вона з усіма зв`язувалась, повідомляла, що батько паралізований та у важкому стані і потрібна фінансова допомога. Повідомляла всіх, окрім ОСОБА_29 , бо у неї немає її номеру телефону. ОСОБА_18 була в курсі також, вони були на зв`язку, вона телефонувала та питала, як батько та про його самопочуття, вона планувала приїхати до Кривого Рогу, оскільки мешкає в Ізраїлі. Поховання батька займалась вона, кошти на поховання їй довелось просити. Ще коли батько потрапив у лікарню, вона зверталась до його дітей за допомогою, проте ніхто не допоміг. Коли батько помер вона знову звернулась з проханням про допомогу, ОСОБА_18 перерахувала кошти їй, десь 8000 грн. і ОСОБА_30 два рази, у день смерті батька – ІНФОРМАЦІЯ_2 , десь по 8000 грн. . Дві пенсії на поховання батька вона отримала, у якому розмірі не пам`ятає. На дату смерті її матері, разом з нею проживав батько ОСОБА_4 , мама перед смертю хворіла, за нею доглядала сестра ОСОБА_18 , яку вона бачила інколи коли приходила в гості. ОСОБА_31 у квартирі мешкав з дозволу тата і про це вказано у поясненнях, що він з ІНФОРМАЦІЯ_3 жив з ним, майже два місяці до його смерті. Коли тато помер, ніхто не звернувся щодо догляду за квартирою і вона казала ОСОБА_32 , що у квартирі мешкає ОСОБА_31 і чи може він до її приїзду тут жити і ОСОБА_18 надала дозвіл, щоб ОСОБА_31 мешкав в квартирі до її приїзду. ОСОБА_18 казала, що приїде до Кривого Рогу, але вона не могла чекати, спочатку хотіла відправити документи на квартиру поштою в Ізраїль, але ОСОБА_18 запропонувала залишити документи у її подруги. На мамину частику квартири вона не претендує. Вона є донькою ОСОБА_5 , а ОСОБА_6 – це її вітчим, але він її виховував з дитинства. ОСОБА_4 – її сестра і рідна донька ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Після смерті ОСОБА_5 у квартирі мешкав її чоловік ОСОБА_6 та його донька ОСОБА_4 . У 2018 році ОСОБА_18 народила доньку, а потім поїхала за кордон, це було ще до війни, після лютого 2022 року ОСОБА_18 не приїжджала. Спочатку ОСОБА_18 її запевняла, що приїде до Кривого Рогу, але потім десь у червні 2024 року сказала, що приїхати не зможе, тому вона віддала документи ОСОБА_33 , яка там була прописана і також мала право на частку квартири. Після смерті ОСОБА_6 хто несе витрати по утриманню квартири їй невідомо. Чи сплачує комунальні послуги у квартирі ОСОБА_18 або ОСОБА_34 їй невідомо. Медичні документи її матері можливо залишились у квартирі, у матері була група інвалідності. 
Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_35 уклали шлюб 15 квітня 1988 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 205 Відділом РАЦСу Тернівського райвиконкому міста Кривого Рогу, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (т.1 а.с.17). Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище з “ ОСОБА_36 ” на “ ОСОБА_12 ”.
Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є донькою ОСОБА_6 та ОСОБА_37 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 1208 від 25 жовтня 1981 року, що зроблений Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (т.1 а.с.20).
Позивач ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є донькою ОСОБА_6 та ОСОБА_37 , про що зроблено відповідний актовий запис № 1207 від 25 жовтня 1981 року Тернівським райвідділом РАЦСу міста Кривого Рогу, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (т.1 а.с.21). 
Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є спільною донькою ОСОБА_6 та ОСОБА_37 , що також не заперечувалось сторонами.
Відповідач ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є донькою лише ОСОБА_37 , що не заперечувалось сторонами.
Свідок у справі ОСОБА_7 є донькою лише ОСОБА_6 , що також не заперечувалось сторонами.
Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 30 липня 1989 року Ганнівською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області складено актовий запис № 9 про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_39 та ОСОБА_40 . На підставі рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 листопада 2011 року (справа № 2-2457/11) шлюб розірвано (т.1 а.с.27).
ОСОБА_41 та ОСОБА_42 уклали шлюб 17 травня 2023 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 110 від 17 травня 2023 року Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (т.1 а.с.22). Після реєстрації шлюбу змінила прізвище з “ ОСОБА_43 ” на “ ОСОБА_29 ”.
Відповідно до договору від 1993 року № б/н між генеральним директором г.п. “Кривбасрудоремонт” та працівником підприємства ОСОБА_6 , останньому від підприємство виділено кооперативну 5-ти кімнатну квартиру під банківський кредит (т.1 а.с.34-35).
Згідно п.5 даного договору - по закінченню строку дії договору при виплаті обумовленої частини внеску за вартість квартири, член кооперативу або його спадкоємець вважаються власником квартири з подальшим оформленням права власності в установленому порядку. 
Згідно ордеру на житлове приміщення № 51, виданого виконавчим комітетом Жовтневої ради народних депутатів від 25 березня 1994 року, ОСОБА_44 з сім`єю із п`яти осіб надано право на заняття житлого приміщення жилою площею 53,24 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення № 106 від 25 березня 1994 року. Склад сім`ї: ОСОБА_5 (дружина), ОСОБА_4 (донька), ОСОБА_45 (донька), ОСОБА_46 (донька) (т.1 а.с.38).
Згідно довідок житлового кооперативу “Рудоремонтник” від 13 вересня 2006 року № 108, 109, ОСОБА_6 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 і є членом житлового кооперативу підставі рішення виконкому Жовтневої районної у м. Кривому Розі ради № 106 від 25 березня 1994 року. Склад сім`ї: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (т.1 а.с.37).
Згідно довідки житлового кооперативу “Рудоремонтник” від 13 вересня 2006 року № 110, ОСОБА_6 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 і є членом житлового кооперативу підставі рішення виконкому Жовтневої районної у м. Кривому Розі ради № 106 від 25 березня 1994 року (т.1 а.с.36).
Згідно довідки ВАТ “Кривбасрудоремонт”, квартира АДРЕСА_2 в жилому кооперативі “Рудоремонтник” викуплена (т.1 а.с.39).
Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Жовтневої районної у місті ради 06 грудня 2006 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_6 на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради “Про видачу свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна” № 418/1 від 15 листопада 2006 року. Вказані обставини також підтверджуються Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства “Криворізьке бюро технічної інвентаризації” № 12783350 від 06 грудня 2006 року. 
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис № 1643 від 23 вересня 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (т.1 а.с.16).
Згідно повідомлення Другої криворізької державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Вих. № 1085/01-16 від 31 липня 2025 року, згідно інформаційної довідки № 81983058 зі Спадкового реєстру, після смерті ОСОБА_5 інформація щодо заведення спадкової справи відсутня (т.1 а.с.107).
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що зроблено відповідний актовий запис № 207 від 05 лютого 2024 року Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворіького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що підтверджується копією свідоцтва про смерть (т.1 а.с.19).
Згідно відповіді Департаменту адміністративних послуг Виконавчого комітету Криворізької міської ради Вих. № 12/02-01-10/1420 від 22 липня 2025 року, наданої на виконання ухвали суду, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 28 червня 1994 року та знята з реєстрації з 13 жовтня 2009 року, станом на 23 вересня 2009 року за вказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 28 червня 1994 року та знятий з реєстрації з 05 лютого 2024 року, станом на 05 лютого 2024 року за вказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_47 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_48 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (т.1 а.с.109).
Згідно Акту з місця проживання від 28 червня 2024 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_4 та посвідченого головою правління ОСББ “Альянс-129”, у квартирі АДРЕСА_5 : станом на дату смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , із зареєстрованих у квартирі разом із нею був зареєстрований та мешкав її чоловік ОСОБА_6 ; станом на дату смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , із зареєстрованих у квартирі мешкав один ОСОБА_6 . У вищевказаній квартирі зареєстровані, але не мешкають: ОСОБА_4 , яка не мешкає приблизно з 2007 року, ОСОБА_49 , який ніколи не проживав у квартирі та ОСОБА_1 , яка не мешкає понад 16 років (т.1 а.с.18).
Згідно листів-роз`яснень приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Каліушко Ольги Євгенівни Вих.№ 119/01-16 від 12 серпня 2024 року та Вих.№123/01-16 від 14 серпня 2024 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повідомлено про те, що нотаріальна дія щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 не може бути вчинена, оскільки останніми не було надано правовстановлюючих документів на майно померлого (т.1 а.с.24-25).
Рішенням Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради № 974 від 21 жовтня 2024 року, ОСОБА_3 відмовлено у видачі дубліката свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із відсутністю у архівному відділі свідоцтва про право власності на вказану квартиру (т.1 а.с.26).
Згідно звіту про оцінку майна ФОП ОСОБА_50 , оціночна (ринкова) вартість об`єкта оцінки після смерті ОСОБА_6 – п`яти кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 становить 673200 грн. без ПДВ (т.1 а.с.47-64). 
Відповідно до копії матеріалів спадкової справи № 32/2024, заведеної після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , 20 березня 2024 року до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Каліушко Ольги Євгенівни із заявою про прийняття спадщини звернулась донька ОСОБА_2 , вказавши, що приймає всю спадщину після смерті свого батька. Крім того, 13 травня 2024 року до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Каліушко Ольги Євгенівни із заявою про прийняття спадщини за законом на майно померлого звернулась його донька ОСОБА_3 (т.1 а.с.110-153).
Також, з матеріалів спадкової справи вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 06 грудня 2006 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради за № 418/1 від 15 листопада 2006 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо суб`єкта.
З відповіді Комунального підприємства “Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації” Дніпропетровської обласної ради” Вих.№ 1042 від 29 жовтня 2025 року вбачається, що згідно архівної справи станом на 31 грудня 2012 року право власності на нерухоме майно – квартиру за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано в КП “Криворізьке РБТІ” ДОР” та належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06 грудня 2006 року, виданого згідно рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради за № 418/1 від 15 листопада 2006 року (т.1 а.с.184).
В ході судового розгляду відповідачем ОСОБА_1 надано до суду для огляду оригінали документів на спірну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , копії яких долучені до матеріалів справи, а саме: свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06.12.2006 року, видане виконкомом Жовтневої районної у місті ради на ім`я ОСОБА_6 (т.2 а.с.83); Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно у КП «Криворізьке БТІ» (т.2 а.с.84); технічний паспорт на квартиру (т.2 а.с.85-87).
Відповідно до положень статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (в яких передбачені перша, друга, третя, четверта та п`ята черги спадкування за законом). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом установленого строку не заявив про відмову від неї.
За змістом ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Частиною 1 статті 1273 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
За обставинами даної справи, спірна квартира адресою: АДРЕСА_1 є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , право власності на яку під час шлюбу набув ОСОБА_6 15.11.2006 року після сплати всіх внесків у житловому кооперативі «Рудоремонтник», при цьому виходячи з презумпції рівності часток подружжя, кожному належало по частині спірної квартири.
Спадкоємцями першої черги за законом на частину квартири після смерті  ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 був її чоловік ОСОБА_6 , який був зареєстрований і фактично проживав зі спадкодавцем, а отже прийняв спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України.
Спадкоємцем також була донька померлої - ОСОБА_7 , яка не була зареєстрованою та фактично не проживала з матір`ю на момент смерті, а також не реалізувала своє право на подачу заяви про прийняття спадщини протягом встановленого законом шестимісячного строку, а отже спадщину не прийняла.
Право на спадкування також мали доньки померлої -  ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , які були зареєстровані разом зі спадкодавцем на момент її смерті.
Верховний Суд у пеостанові від 25 лютого 2026 року у справі № 624/93/25 сформулював правову позицію, що для фактичного прийняття спадщини у частині третій статті 1268 ЦК України вимагається проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрація місця проживання за однією адресою зі спадкодавцем, що можуть бути відмінними один від одного. Для застосування положень частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України необхідно встановити саме факт постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Цей правовий висновок також підтверджено постановою Об`єднаної палати Верховного Суду від 4 листопада 2024 року у справі № 504/3606/14-ц.
У постанові від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620св21) Верховний Суд виснував, що сама лише реєстрація місця проживання особи разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України не свідчить про своєчасність прийняття спадщини.
В ході судового розгляду встановлено та підтверджено показами свідків, а також актом про не проживання, складеним сусідами, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , хоча і були зареєстровані, але фактично не проживали разом з  ОСОБА_5 на момент її смерті, не вступили у фактичне управління спадковим майном, а отже в розумінні ч.3 ст.1268 ЦК України не прийняли спадщину. 
Покази свідка ОСОБА_7 про те, що відповідач ОСОБА_4 перед смертю доглядала за матір`ю і мешкала разом з нею, суд не приймає як єдиний належний і достовірний доказ факту прийняття спадщини відповідачем ОСОБА_4 після смерті матері, оскільки такі покази надані свідком, який мешкав окремо, а померла не була її матір`ю, а також вони спростовуються показами двох свідків, які були сусідами померлої тривалий час і підтвердили, що дорослі діти мешкали окремо. Крім того, будь-яких доказів вступу відповідача ОСОБА_4 у фактичне управління спадковим майном протягом 16 років після смерті матері, суду не надано. 
Обставини не проживання відповідача ОСОБА_1 разом з матір`ю на момент її смерті і як наслідок неприйняття відповідачем своєї частки спадщини, визнані самим відповідачем ОСОБА_1 , а також повністю узгоджуються з показами свідків. 
Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Даною статтею унормовано, що у випадку, коли особа постійно не проживає із спадкодавцем, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є подана нотаріусу заява.
Як встановлено судом, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 із заявами про прийняття спадщини після смерті матері до нотаріуса не звертались і за отриманою судом інформацією, спадкова справа після смерті  ОСОБА_5 не заводилась.
Таким чином, оскільки відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_1  були зареєстровані у спірній квартирі, проте в ній не проживали, а сама по собі реєстрація місця проживання не може вважатися фактичним місцем проживання та свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини, тому відповідачі як спадкоємці не прийняли своєчасно спадщину, що відкрилася після смерті матері, а отже, не набули права на спадкове майно.
Вирішуючи питання щодо позовних вимог в частині встановлення факту того, що ОСОБА_6 був єдиним спадкоємцем після смерті дружини ОСОБА_5 , суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки зазначений факт не породжує для ОСОБА_6 жодних юридичних наслідків у зв`язку з тим, що його цивільна правоздатність як фізичної особи припиналась у момент його смерті. 
Судом також встановлено, що після смерті ОСОБА_6 спадкоємцями першої черги за законом на належну йому цілу квартиру були дві його доньки – позивачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не були зареєстровані та не проживали з батьком на момент смерті, однак своєчасно звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, на підставі яких було заведено спадкову справу. 
Відповідач ОСОБА_1 не є спадкоємцем померлого ОСОБА_6 , оскільки не була його рідною донькою. 
Право на спадкування також мала донька померлого -  ОСОБА_4 , яка була зареєстрована з батьком у спірній квартирі за однією адресою, однак на момент його смерті вже тривалий час з ним проживала.
Як встановлено судом з показів свідків, а також не заперечувалось сторонами, що відповідач ОСОБА_4 ще до початку повномасштабної війни виїхала до Ізраїлю, де отримала громадянство, проживає на теперішній час і в Україну не поверталась.
Таким чином, відповідач ОСОБА_4  як спадкоємець після смерті батька, яка була разом з ним зареєстрована, але фактично не проживала, не прийняла своєчасно спадщину, оскільки не подала нотаріусу відповідну заяву у встановлений строк, а отже, не набула права на спадкове майно.
Вирішуючи питання щодо позовних вимог про встановлення факту того, що єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд вважає такі вимоги неналежним способом захисту, оскільки саме по собі встановлення такого факту суперечить змісту частини третьої статті 1268 ЦК України, крім того не призведе до ефективного способу захист у прав позивачів і не надасть їм можливості оформити свої спадкові права у належний спосіб. 
Виходячи зі змісту позову, позивачі фактично бажають довести ті обставини, що лише вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_6 з метою оформлення своїх прав на спадкове майно, а саме квартиру за адресою АДРЕСА_1 . 
Як зазначив Верховний суд у постанові від 11 вересня2024 року в справі № 642/4502/17, для визнання права власності (чи визнання права на частку в праві спільної часткової власності) за спадкоємцем законодавцем не передбачено пред`явлення окремої позовної вимоги про встановлення факту прийняття спадщини спадкодавцем. Тобто, така обставина (факт прийняття спадщини спадкодавцем), у разі пред`явлення позову про визнання права власності (чи визнання права на частку в праві спільної часткової власності) за спадкоємцем, встановлюється під час розгляду такого позову.
Отже, за наслідками розгляду даної справи судом встановлено, що після смерті ОСОБА_5 єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину відповідно до закону був її чоловік ОСОБА_6 , а після його смерті єдиними спадкоємцями за законом є позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
Відповідно до ст.1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно із усталеною судовою практикою власник майна має пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджені відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється.
Отже, передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, способу для відновлення порушеного права власника.
Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 08 серпня 2018 року у справі № 453/1240/13 (провадження № 61-20741св18).
В ході розгляду справи встановлено, що передумовою звернення до суду позивачів стала також неможливість у належний спосіб оформити свої спадкові права на нерухоме майно, що залишилось після смерті їх батька, оскільки у позивачів були відсутні правовстановлюючі документи на таке майно і відновити їх в позасудовий спосіб не надалось можливим. 
Оцінюючи заперечення відповідача ОСОБА_1 щодо безпідставного пред`явлення до неї позову як до неналежного відповідача, суд зазначає наступне. 
Згідно усталеної судової практики, на яку також посилалась відповідач у відзиві, дійсно у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.
При цьому, як зазначив Верховний суд у постанові від 22 вересня 2021 року в справі № 523/18162/16, встановивши, що оригінали правовстановлюючих документів знаходяться у відповідача, який відмовляється їх надати, і ця обставина унеможливила отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку, суд зробив обґрунтований висновок, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим визнання за позивачем права власності на частку у праві спільної власності на нерухоме майно в порядку спадкування є ефективним способом захисту його порушеного права. 
В ході розгляду даної справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 27 квітня 2024 року зверталась до поліції із заявою про вчинення злочину, а саме щодо заволодіння невідомими особами майном, що належало її батьку, які в тому числі перебували у спірній квартирі, відомості внесені в ЄРДР № 12024041730000728 від 18 травня 2024 року. В ході досудового розслідування ОСОБА_7 , яка є донькою померлої ОСОБА_5 , надала пояснення, в яких вказала, що документи на квартиру померлого ОСОБА_6 знаходяться у подруги її сестри ОСОБА_4 , які вона передала на прохання сестри.
В ході розгляду справи представником позивача та відповідачем ОСОБА_1 , обопільно надано до суду ідентичні скрін-шоти переписки у месенджері, що мала місце між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 , з якої вбачається, що 07 червня 2024 року відповідач ОСОБА_1 повідомила про наявність у неї правоустановчих документів на спірну квартиру, а також зазначила, що вона мала консультацію з адвокатом з приводу спадщини, позивач ОСОБА_2 «є ніким», тому документи мають бути у ОСОБА_1 як спадкоємця, оскільки інший спадкоємець ОСОБА_4 за кордоном. Відповідач ОСОБА_1 також вказала, що позивачка ОСОБА_2 не має права ні на ключі, ні на документи, доки не оформить свої спадкові права і жоден суд не змусить відповідача ОСОБА_1 віддати документи, навіть якщо відповідач стане спадкоємцем, як і ОСОБА_1 . У переписці також зазначено, що відповідач ОСОБА_1 вважає, що квартира належить їй, оскільки вона там прописана разом із сином, а позивач ОСОБА_2 незаконно проникла до належної їй квартири, через що вона подає на неї позов до суду.
Таким чином, оригінали документів на спірну квартиру перебували у володінні відповідача ОСОБА_1 як мінімум з 07 червня 2024 року і вона повідомила позивача ОСОБА_2 про свою категоричну відмову надати ці документи. 
Оцінюючи твердження відповідача ОСОБА_1 про те, що зазначений текст вона писала не емоціях, але фактично не перешкоджала позивачам в оформленні їх прав і передала би їм документи на квартиру на першу вимогу, суд вважає їх такими, що не відповідають змістовному навантаженню викладених у переписці повідомлень, з якої без будь-яких сумнівів вбачається категорична відмова автора тексту передати добровільно документи, а також намір звертатись до суду. 
Суд також враховує, що відповідач ОСОБА_1 знялась з реєстрації у спірній квартирі в липні 2024 року, але документи на квартиру залишила у себе.
В червні 2025 року позивачі звернулись до суду із даним позовом, 01 грудня 2025 року відповідач ОСОБА_1 ознайомилась із матеріалами справи і 09 грудня 2025 року подала відзив, у якому категорично заперечувала проти задоволення позову, не вважаючи себе відповідачем у справі. При цьому, відповідач ОСОБА_1 , будучи достеменно обізнаною про відсутність у позивачів оригіналів документів на квартиру, про що прямо зазначено у тексті позову, не вжила жодних заходів для передання таких документів позивачам, не вказавши навіть про їх наявність у її розпорядженні. 
17 березня 2026 року у судовому засіданні під час з`ясування всіх обставин справи, відповідач ОСОБА_1 повідомила, що оригінали документів перебувають у неї, а на прохання представника позивачів передати їй такі документи, відповідач ОСОБА_1 виявила бажання спочатку порадитись з адвокатом.
Лише 26 березня 2026 року оригінали документів на спірну квартиру були надані відповідачем ОСОБА_1 до суду для доручення копій до матеріалів справи, після чого добровільно передані представнику позивачів. 
Таким чином, суд відхиляє твердження відповідача ОСОБА_1 про те, що вона є неналежним відповідачем у справі, оскільки в ході судового розгляду об`єктивно встановлено, що саме дії відповідача ОСОБА_1 , які полягали у свідомому утриманні у себе оригіналів документів на спірну квартиру перешкодили позивачам належним чином реалізувати своє право на оформлення спадкових прав після смерті рідного батька. 
Отже, за наслідками розгляду даної справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме в частині визнання за позивачами по частині квартири за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити з підстав вищенаведених у мотивувальній частині даного рішення. 
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачами сплачено судовий збір, кожним окремо, за позовну вимогу про визнання права власності на спадкове майно в сумі 3366 грн. кожним, виходячи з 1% від половини оціночної вартості спірної кватири в сумі 673200 грн.
З урахуванням результату вирішення спору зазначені судові витрати слід покласти на відповідачів у пропорційному розмірі, а саме стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь кожного з позивачів по 1683 грн. (3366грн./2). З відповідача ОСОБА_51 слід також стягнути на користь кожного з позивачів по 1683 грн. (3366грн./2).
Судові витрати понесені позивачами на сплату судового збору за збільшені позовні вимоги, в задоволенні яких судом відмовлено, слід віднести на рахунок позивачів, а саме 1211,20 грн. за вимогу про встановлення факту, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_6 , а також 2422,40 грн. за вимогу про встановлення факту, що єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є позивачі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України суд,-
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання права власності у порядку спадкування за законом та розподіл спадщини – задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1683 (одна тисяча шістсот вісімдесят три) гривні. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1683 (одна тисяча шістсот вісімдесят три) гривні.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1683 (одна тисяча шістсот вісімдесят три) гривні. 
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1683 (одна тисяча шістсот вісімдесят три) гривні.
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 . 
Позивач:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 .
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8 . 
Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 10 червня 2026 року.

Суддя М.Д. Власенко