Справа №731/63/26 
Провадження №2/731/147/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2026 року       с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:
судді          Савенка А.І.,
за участю секретаря       Смаглюк В.Ю.,
представника відповідача      Капічуленка С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №1 Варвинського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальності «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», подану представником за довіреністю Тертицею Тамарою Василівною, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

В С Т А Н О В И В:

16 лютого 2026 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява.
В обґрунтування позову зазначає, що на офіційному веб-сайті товариства, у вільному доступі, знаходиться повна інформація про порядок укладення договору кредиту. Основні кроки оформлення кредитної угоди: створення клієнтом заявки на отримання кредиту; отримання дзвінка від співробітника товариства, для проходження перевірки та надання сканкопії документів або верифікації за допомогою технології BankID; отримання рішення щодо можливості надання кредиту; при позитивному рішенні клієнт отримує доступ до «особистого кабінету»; в «особистому кабінеті» клієнт отримує гіперпосилання для ознайомлення з Офертою (пропозицією) у розумінні Закону України «Про електронну комерцію», яке включає умови, викладені у Правилах надання споживчих кредитів, що є невід`ємною частиною договору; клієнт самостійно вносить до інформаційно-телекомунікаційної системи Кредитора номер своєї банківської картки, на яку бажає отримати кредит; після прийняття умов договору на телефонний номер, зазначений клієнтом при реєстрації, надходить одноразовий ідентифікатор; Клієнт підписує договір цим ідентифікатором, після чого Клієнту в автоматичному режимі надсилається кредитний договір, Правила та інші супутні документи; так само в автоматичному режимі Клієнту перераховуються кредитні кошти.
У наведеному вище порядку 21 січня 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1500-8363 на наступних умовах: сума кредиту – 20 600 грн, строк кредитування – 300 днів, базовий період – 14 днів; стандартна процентна ставка – 1,0% в день; знижена процентна ставка – 0,90% в день; комісія за видачу кредиту – 20% від суми кредиту.
Товариство виконало взяті на себе зобов`язання за договором у повному обсязі, перерахувавши на вказаний відповідачем рахунок кредитні кошти. У свою чергу, ОСОБА_1 у порушення умов договору у встановлені строки, кредит та інші передбачені договором платежі не повернув у повному обсязі, у зв`язку з чим, станом на 19 січня 2026 року виникла заборгованість у загальному розмірі – 91 896,34 грн, з яких: 20 600 грн прострочена заборгованість за кредитом, 58 627,60 грн прострочена заборгованість за нарахованими відсотками; 10 300 грн – прострочена заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України; та заборгованість по комісії – 2 368,74 грн.
У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» загальну заборгованість за Кредитним договором № 1500-8363 від 21 січня 2025 року у розмірі 91 896,34 грн, а також 2 662,40 грн понесених судових витрат.
Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 16 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 15 квітня 2026 року. 
07 квітня 2026 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшов від представника відповідача відзив на позовну заяву разом з клопотанням про продовження строку на подання відзиву. Сторона відповідача позов визнає частково, факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не заперечується, однак вказує на незаконному нарахуванні договірних процентів у розмірі 58 627,60 грн, процентів за ст. 625 ЦПК України у розмірі 10 300 грн та комісії за видачу кредиту. Обґрунтовує вказану позицію тим, що щоденна процентна ставка, що становить 1% за день є завищеною та несправедливою, комісія за видачу кредиту в розмірі 20% є прихованими відсотками і підлягає оскарженню як несправедлива умова договору. Окрім того вказує, що згідно п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям не нараховуються проценти за користування кредитом, штрафні санкція, пеня за невиконання зобов`язань. На підтвердження вказаного надає суду статус УБД та посвідчення сержанта.
15 квітня 2026 року в судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про відкладення розгляду справи для надання додаткових доказів суду про можливість застосування пільг. У зв`язку з чим судое засідання було відкладено до 12 травня 2026 року.
11 травня 2026 року від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.
Також 11 травня 2026 року надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та забезпечення його участі в наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 12 травня 2026 року клопотання представника відповідача задоволено. У зв`язку з чим суд ухвалив судове засідання відкласти до 10 червня 2026 року та провести його в режимі відеоконференції.
Позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та його представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 61, 62, 98, 130, 131), явку представника товариства у судове засідання не забезпечили. Разом з позовом було подано заяву про здійснення розгляду справи за відсутності представника ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с. 51). Інших клопотань від сторони позивача до суду не надходило.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся в установленому законом порядку. Забезпечив явку свого представника.
Представник Відповідача Капічуленко С.І., в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві.
Заслухавши пояснення сторони відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що 21 січня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було підписано Договір про відкриття кредитної лінії № 1500-8363 (а.с. 13-23), шляхом використання відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А2263», на умовах поворотності, строковості та платності.
Позичальник ОСОБА_1 вказав у договорі свої паспортні дані, місце проживання, електронну адресу, номер картки, на яку слід перерахувати йому кредитні кошти (п. 13 Договору).
Згідно з п. 2.2. Договору кредитодавець відкрив для позичальника кредитну лінію шляхом надання коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом.
Загальний розмір кредиту за договором становить 20 600 грн, дата видачі кредиту – 21 січня 2025 року (п. 4.1. Договору); тип процентної ставки – фіксована, тип комісії – одноразова комісія (п. 4.3. Договору); стандартна процентна ставка становить 1,0% за кожен день користування кредитом (п. 4.6. Договору); комісія за видачу кредиту становить 20% від суми виданого кредиту (п. 4.7. Договору); строк кредитування: 300 календарних днів, дата повернення (виплати) кредиту: 16 листопада 2025 року (п. 4.9. Договору); реальна річна процентна ставка 5 835,45% (п. 4.10 Договору); орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладення цього Договору – 79 063,21 грн (п. 4.11 Договору); знижена процентна ставка – 0,90% за кожен день користування кредитом (п. 10.2. Договору).
Аналогічним чином відповідачем також було підписано Правила відкриття кредитної лінії (а.с. 24-31), та Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (а.с. 32-34). 
Суд зважає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Так, згідно із статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). 
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).
Таким чином, судом встановлено що, посилання на обставини укладення вищезазначеного Договору про відкриття кредитної лінії у електронній формі, відповідає у тому числі положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позивачем доведено, що відповідач ОСОБА_1 ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції; надав відповідні дані для заповнення формуляра заяви (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, телефон, дані паспорту та ін.) та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором погодився із запропонованими умовами договору, підписавши їх.
Факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований та не оспорюється. За таких обставин, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виникли договірні відносини, оскільки між ними був укладений відповідний Договір про відкриття кредитної лінії.
Аналізуючи копію наданої позивачем довідки, 21 лютого 2025 року на банківську карту відповідача, вказану ним у договорі, позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» перерахував кредитні кошти в обумовленій Договором сумі – 20 600 грн (а.с. 36). Перерахунок коштів здійснювався за допомогою системи LigPay, що доводиться копією відповідної квитанції, виготовленої АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» (а.с. 35).
Таким чином, судом встановлено, що після укладення вищезазначеного договору відповідач ОСОБА_1 отримав обумовлені Договором кредитні кошти, що фактично ним не заперечується та доводиться матеріалами справи.
У зв`язку з цим, судом встановлено, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» свої зобов`язання за вказаним Договором виконали у повному обсязі надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором.
Проте, всупереч обумовленим умовам Договору ОСОБА_1 не належно виконав взяті на себе договірні зобов`язання, оскільки не здійснював у повному обсязі, щомісячно, у відповідності до встановленого Графіку платежів за Договором погашення кредитної заборгованості щодо погашення кредиту та відсотків за користування кредитом.
Згідно з наданим позивачем розрахунком кредитної заборгованості за вказаним кредитним договором, заборгованість нарахована за 300 днів користування кредитом, станом на 19 січня 2026 року, становить – 91 896,34 грн, з яких: 20 600 грн прострочена заборгованість за кредитом, 58 627,60 грн прострочена заборгованість за нарахованими відсотками, 10 300 грн заборгованість за відсотками за ст. 625 ЦК України, 2 368,74 грн прострочена заборгованість за комісією (а.с. 37-41). Розрахунок заборгованості містить нарахування процентів за зниженою та стандартною процентною ставкою, що відповідає умовам договору.
Суд критично ставиться до твердження сторони відповідача, щодо непропорційності процентної ставки та її явному завищенню. Відповідно до умов укладеного договору та положеньЗУ «Про споживче кредитування» процентна ставка становить 1,00%, в день та застосовується в межах строку кредитування тобто до 16 листопада 2025 року. Згідно до розрахунку, що сприймається судом як математично обґрунтований, нарахування відсотків здійснювалось правомірно до 16 листопада 2025 року. Відповідно до ч. 5 ст. 8 та п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» до 22 квітня 2024 року надавачі споживчих кредитів могли здійснювати нарахування процентів у розмірі - 2,5%, з 22 квітня 2024 року дозволено здійснювати нарахування процентів, не перебільшуючи ставку в розмірі 1,5%, а з 20 серпня 2024 року – 1% на день. Отже, нарахування процентної ставки у розмірі 1,00% не перевищувало максимально дозволеного розміру процентної ставки. Разом з тим сторона відповідача не заперечувала факт укладення кредитного договору, де чітко прописана процентна ставка з якою відповідач погодився підписавши кредитний договір. Щодо розміру нарахованої заборгованості за процентами, то вона обчислюється ((20 600 * 0,9% (знижена процентна ставка) * 28 днів) + 20 600 * 1,00% (стандартна процентна ставка) * 272 днів та становить 61 223,20 грн. Та з урахуванням часткового погашення заборгованості за нарахованими відсотками розмір заборгованості становить 58 627,60 (61 223,20 – 2 595,60), що відповідає заборгованості за нарахованими відсотками визначеними в розрахунку заборгованості. Стороною відповідача власного контрозрахунку не надано.
Отже, суд приходить до висновку, що нарахування відсотків здійснювалось в межах визначених договором умовах та не суперечить нормам закону.
Щодо твердження сторони відповідача про незаконне нарахування відсотків за ст. 625 ЦК України, слід вказати.
Так, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України унормовано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку і є чинним на даний час.
Таким чином, в умовах воєнного стану позичальник (боржник) звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу за прострочення грошового зобов`язання. 
Отже, беручи до уваги період виникнення зазначених договірних відносин кредитування, що мало місце уже у період воєнного стану в Україні та період відповідного прострочення, вимоги позивача у частині нарахованих відсотків за ст. 625 ЦК України не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та є безпідставними, а тому не підлягають до задоволення.
Щодо твердження сторони відповідача про несправедливе нарахування комісії за надання кредиту, слід вказати, що п. 4.7 Договору передбачає комісію за надання кредиту у розмірі 20% від суми наданого кредиту та становить 4 120 грн, нараховується одноразово при видачі кредиту. Отже, суд приходить до переконання, що дії товариства, щодо встановлення комісії за надання кредиту є правомірним, оскільки укладеним кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань за комісією до графіків платежів. Також слід зазначити, що на момент укладення такого договору зауваження щодо змісту та умов договору у відповідача були відсутні. Разом з тим відповідачем було здійснено часткове погашення заборгованості за комісією. 
Щодо твердження сторони відповідача про те, що згідно п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям не нараховуються проценти за користування кредитом, штрафні санкція, пеня за невиконання зобов`язань. На підтвердження вказаного надає суду статус УБД (а.с. 78), посвідчення сержанта (а.с. 79), акти виконання робіт з очищення (розмінування) місцевості від вибухонебезпечних предметів від 18 листопада 2024 року, від 30 жовтня 2024 року, від 12 листопада 2024 року, від 09 листопада 2024 року, від 16 листопада 2024 року, від 17 листопада 2024 року (а.с. 104-109), витяг з протоколу № 40 (а.с. 110), довідка про проходження служби в ДСНС (а.с. 111).
Відповідно до п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» йдеться про те, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Відповідно до ч.1 ст.3 Закону № 2011-ХП дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, розвідувального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі - військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів), які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, у тому числі на території держави-агресора, під час їх безпосередньої участі у здійсненні та/або забезпеченні здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією проти України, а також на членів їх сімей;
Аналіз вказаних статтей дає підстави вважати, що вказаний закон поширюється на військовослужбовців.
Згідно п.1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015р. № 1052, Державна служба України з надзвичайних ситуацій є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.
Виходячи з наведеного, Державна служба України з надзвичайних ситуацій є органом управління та силою цивільного захисту і до військовослужбовців не відноситься. Отже і дія Закону № 2011-ХІІ не поширюється.
Згідно посвідчення ЧНГ № 00607 та Довідки №02-08/244 від 22 квітня 2026 року Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області ОСОБА_1 перебуває на посаді сапера відділення піротехнічних робіт групи піротехнічних робіт ЧПР П та ГР АРЗ СП ГУ ДСНС України в Чернігівській області. В ДСНС проходить службу з 26 грудня 2017 року.
З витягу з протоколу № 40 від 17 липня 2025 року засідання комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній службі України з надзвичайних ситуацій ОСОБА_1 визнано учасником бойових дій і видати відповідне посвідчення особам рдового та начальницького складу служби цивільного захисту, як брали особисту участь у розмінуванні вибухонебезпечних предметів.
17 липня 2025 року позивачу видано посвідчення серії НОМЕР_1 , згідно якого він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.
Наявність статусу Учасника бойових дій (УБД) дає право на пільги, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Закон № 3551-XII), однак вказаний Закон не містить пільг, що передбачені за ч. 15 ст. 14 Закону № 2011-XII що є персональними саме для військовослужбовців.
Отже в цій частині стороні відповідача слід відмовити.
Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки.
Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в повній мірі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, у випадку якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої та не повернутої суми наданих кредитних коштів.
При цьому на підставі п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у стягненні з відповідача на користь позивача процентів зп ст. 625 ЦК України слід відмовити.
Отже, позов підлягає частковому задоволенню, а сума, яка підлягає стягненню, становить 81 596,34 грн, з яких: 20 600 – заборгованість за тілом кредиту, 58 627,60 грн – заборгованість за відсотками, 2 368,74 грн – заборгованість за комісією за видачу кредиту.
При цьому суд приходить до висновку щодо наявності у відповідача ОСОБА_1 заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії № 1500-8363 від 21 січня 2025 року у сумі – 81 596,34 грн, а тому позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 662,40 грн (а.с. 1, 2), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 2 363,94 грн (88,79%).
На підставі наведеного, керуючись ст. 141, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд –
В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальності «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», подану представником за довіреністю Тертицею Тамарою Василівною, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (юридична адреса: бульвар Лесі Українки, б. 26, офіс 407, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ 38548598) заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії № 1500-8363 від 21 січня 2025 року, нараховану станом на 19 січня 2026 року, у сумі – 81 596 (вісімдесят одна тисяча п`ятсот дев`яносто шість) гривень 34 копійки та судовий збір у сумі 2 363 (дві тисячі триста шістдесят три) гривні 94 копійки, а всього стягнути 83 960 (вісімдесят три тисячі дев`ятсот шістдесят) гривень 28 копійок.
У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя          А.І.Савенко