Справа № 489/1862/26 
Провадження № 3/489/631/26

П О С Т А Н О В А
іменем України
01 червня 2026 року місто Миколаїв

Суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва Валігурський Г.Ю., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ( далі КУпАП),

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №602339 від 27.02.2026 ОСОБА_1 інкримінується, що він 15.02.2026 о 10:40 у м. Миколаєві по вул. Молодогвардійській, 53А, керував транспортним засобом Volkswagen Pasat, н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.9.а. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі по тексту – ПДР). 
Працівником поліції в протоколі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У судові засідання, призначені 20.04.2026, 01.06.2026 ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення судових повісток на вказану в протоколі адресу місця проживання, шляхом публікації оголошення про виклик до суду на офіційному сайті судової влади. Також вказану особу додатково повідомлено на вказаний в протоколіномер телефону шляхом направлення СМС повідомлення.
ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення 22.04.2026 поштового відправлення (номер відправлення R068084240110) з повісткою суду. 
Заперечень чи будь-яких пояснень щодо протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не подавав. 
Матеріали справи не містять клопотання про відкладення розгляду справи із зазначення поважних причин неможливості явки у судове засідання ОСОБА_1 . 
З огляду на викладене, вважаю за можливе надати оцінку фактам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення за відсутності ОСОБА_1 .
З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, та оцінивши їх в сукупності, суддя дійшов таких висновків.
До адміністративної справи були додані наступні докази, які досліджені під час розгляду справи, а саме:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 602339 від 27.02.2026, в якому викладено обставини інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме керування 15.02.2026 о 10:40 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння; 
- висновок КНП «МОЦПЗ» МОЗ України від 15.02.2026 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 під час огляду 15.02.2026 об 11:30 год перебував у стані наркотичного сп`яніння;
- відео-файли з нагрудних відео-реєстраторів поліцейських, за змістом яких, зафіксовано як ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повідомили поліцейським, що у них виник конфлікт з ОСОБА_1 , який представився їм працівником поліції, перед цим вони бачили як ОСОБА_1 керував транспортним засобом та мають відеозапис, що це підтверджує, також повідомили, що мають підозру, що вказана особа може перебувати в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Поліцейські встановили особу ОСОБА_1 та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера "Драгер". ОСОБА_1 , зазначив, що він не керував транспортним засобом, проте погодився пройти огляд. Водночас просив поліцейських надати йому підтвердження факту керування транспортним засобом. Результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, який був проведений з використанням технічного приладу "Драгер", склав 0,2 проміле. Проте такий показник, як повідомив поліцейський, пов`язаний з наявністю алкоголю в порожнині рота. У зв`язку з цим ОСОБА_1 запропоновано повторно пройти огляд аналогічним способом. ОСОБА_1 повторно продув і прилад, який показав результат 0,12 проміле. Після цього, поліцейський повідомив ОСОБА_1 про наявність в нього ознак наркотичного сп`яніння та запропонував пройти огляд вже на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. ОСОБА_1 знову заперечив факт керування автомобілем, проте погодився на проходження огляду в медичному закладі. ОСОБА_1 переглянувши відео надане йому поліцейськими не заперечував, що на вказаному відео він сідає за кермо автомобіля, але заперечував, що вказані події відбувались саме у той день і час. В подальшому зафіксовано, що ОСОБА_1 працівники доставили до закладу охорони здоров`я де він пройшов огляд на стан сп`яніння; 
- фрагмент відеозапису на якому видно, що невстановлена особа сідає в авто чорного кольору і від`їжджає, з вказаного відео не можливо встановити номерний знак автомобіля та особу чоловіка, який сідає в авто;
- повідомлення про запрошення ОСОБА_1 до підрозділу поліції від 15.02.2026 для розгляду вчиненого правопорушення на 27.02.2026, яке ОСОБА_1 отримав особисто 15.02.2026;
- витяг з журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених №23 УПП в Миколаївській області;
- письмові пояснення ОСОБА_2 від 15.02.2026, в яких останній повідомив, що 15.02.2026 близько 10:40 в м. Миколаїв, вул. Молодогвардійська, 53А у нього виник словесний конфлікт з особою, котра представилась поліцейським на ім`я ОСОБА_1 , зазначив, що надає поліції відеозапис де дана особа керувала авто VW Passat, н.з. НОМЕР_2 , між авто в дворовій території та, що має підозру, що особа перебуває в стані наркотичного сп`яніння;
- письмові пояснення ОСОБА_3 від 15.02.2026, в яких останній зазначив, що 15.02.2026 близько 10:40 в м. Миколаєві у дворовій території буд. 53А по вул. Молодогвардійській в нього виник словесний конфлікт з громадянином, який представився працівником поліції та почав вимагати в нього документ, згідно свідоцтва він ОСОБА_1 . Також вказав, що бачив як дана особа близько 09:53 керувала автомобілем у дворовій території буд. 53А по вул. Молодогвардійській. Про даний факт він пред`явив відео працівникам поліції та зазначив про підозру, що даний громадянин часто перебуває в стані наркотичного сп`яніння; 
- довідка УПП в Миколаївській області від 02.03.2026, згідно якої ОСОБА_1 отримував (має) посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_3 видане 11.02.2020.
Оцінюючи досліджені докази, приходжу до наступних висновків.
Відповідно до п. 2.9.а. ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 15.02.2026 о 10:40 керував транспортним засобом, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння. 
Оглядом доданого до протоколу відеофайлу встановлено, що відеозапис не містить фіксації обставин що відбулись 15.02.2026, з яких можливо беззаперечно встановити обставини щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом (місце, дату та час, вид транспортного засобу, керування ним ОСОБА_1 , його зупинку працівниками поліції). Також відеозапис не містить обставин щодо виявлення працівником поліції ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , які мали наслідком направлення останнього для огляду на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я.
Про наявність ознак сп`яніння поліцейський повідомив ОСОБА_1 лише після заперечень останнього з приводу наявності підстав для огляду на стан наркотичного сп`яніння, та вже після того як на місці події був проведений його огляд на стан алкогольного сп`яніння. 
Отже, доданий до справи відеозапис не підтверджує обставини викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: керування ОСОБА_1 транспортним засобом, виявлення у нього ознак сп`яніння під час керування транспортним засобом, направлення його для огляду на стан сп`яніння як водія транспортного засобу.
При перевірці фрагменту відео, ймовірно наданого свідками, не можливо встановити дату, час події, особу, яка сідає в авто, номерний знак автомобіля. Також, не можливо встановити, що саме це відео демонструвалось поліцейськими ОСОБА_1 . 
Водночас слід зазначити, що з відео-файлів з реєстраторів поліцейських слідує, що відеозапис, на якому начеб-то зафіксований факт керування автомобілем ОСОБА_1 , перебував у телефоні одного зі свідків. До протоколу також додано лише один відео-файл не з відеореєстратора працівників поліції. Проте згідно письмових пояснень свідків, як один так і інший свідок повідомляв про наявність у нього відеозапису керування ОСОБА_4 автомобілем. Вказані відомості, з урахуванням встановлених обставин про конфліктні відносини між ОСОБА_1 та вказаними свідками, також викликають обґрунтовані сумніви щодо належності цього відеофайлу як доказу у цій справі. 
Оскільки ОСОБА_1 заперечував факт керування автомобілем саме 15.02.2026 о 10:40, з метою встановлення всіх обставин у справі свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 викликалися для допиту до суду шляхом направлення повісток та СМС-повідомлень, однак до суду не прибули.
Інших доказів, які б дозволяли дійти висновку, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 15.02.2026 о 10:40 в стані наркотичного сп`яніння до протоколу про адміністративне правопорушення не надано. 
Як визначено положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).
Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
При цьому, Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.
Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.
Таких доказів матеріали даної справи не містять.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom ), п. 161, Series A заява № 25).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи наведене, під час розгляду справи вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення належними та допустимими доказами не доведена поза розумним сумнівом, а тому відсутні підстави для притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зазначене є підставою для закриття провадження у справі.
Керуючись статтями 247, 252, 265, 280, 283, 291, 294 КУпАП, суддя 

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду через Інгульський районний суд міста Миколаєва.
У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. 

Суддя       Г.Ю. Валігурський