КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 752/18727/25
номер провадження 22-ц/824/3948/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2  на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересня 2025 року /суддя Данілова Т.М./
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, в розмірі 18 509,62 грн різниці між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням та 1 050,00 грн витрат на проведення дефектування автомобіля, а також судових витрат.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 18 509,62 грн матеріальної шкоди та 1 211,20 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено. /а.с. 58-62/
Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди та зменшити суму стягнення до 12 763,55 грн.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилається на необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо розміру завданої шкоди. Зокрема, зазначає, що страховиком ПрАТ «СК «Вусо» нараховано матеріальний збиток у сумі 20 886,45 грн, з яких з урахуванням франшизи 2 600 грн мало бути сплачено 18 286,45 грн. Фактично сплачено лише 15 840,38 грн, а різниця 2 446,07 грн - це ПДВ, який страховик зобов`язаний доплатити після підтвердження факту оплати відновлювального ремонту (лист страховика №1057/2025 від 19.02.2025). Посилається на ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та практику Верховного Суду (постанова КЦС ВС від 12.07.2023 у справі № 591/1861/22). Також вказує, що в рахунку-фактурі № СФ-0000930 та акті виконаних робіт безпідставно включено вартість заміни камери заднього виду на загальну суму 3 300 грн, яка не була зафіксована в акті огляду КТЗ №78244 від 26.12.2024, підписаному позивачем без зауважень. Тому реальна сума, що підлягає стягненню з відповідачки, становить 12 763,55 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 заперечує проти доводів скарги та просить залишити рішення суду без змін. Вказує, що суд правильно застосував ст. 1194 ЦК України та стягнув різницю між фактичними витратами на ремонт (34 350 грн) та страховим відшкодуванням (15 840,38 грн). Стверджує, що всі витрати підтверджені належними доказами (рахунок-фактура, акт виконаних робіт, квитанція), а доводи відповідачки щодо ПДВ та камери заднього виду є необґрунтованими.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - зміні на підставі наступного.
Судом встановлено, що 12 грудня 2024 року близько 07 год. 35 хв. в м. Києві на Столичному шосе ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Acura MDX НОМЕР_1 , не дотрималась безпечної дистанції та здійснила зіткнення з автомобілем Hyundai i30 НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 . Вину у скоєнні ДТП ОСОБА_1 визнала, складено європротокол №2D25D3541D9C5.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована полісом № ЕР219005900 ПрАТ «Страхова компанія «Вусо» ліміт 160 000 грн, франшиза 2 600 грн. Страховик здійснив виплату позивачу в розмірі 15 840,38 грн.
Позивач здійснив ремонт автомобіля у ФОП « ОСОБА_6 » на суму 34 350,00 грн (без ПДВ), що підтверджено рахунком-фактурою № СФ-0000930 від 09.07.2025, актом виконаних робіт № АВР00930 та квитанцією про оплату.
Постановляючи оскаржене рішення, суд першої інстанції керувався ст. 1166, 1192, 1194 ЦК України про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та обов`язок винної особи відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням; ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Судом першої інстанції зроблено висновок про наявність підстав для стягнення з відповідачки 18 509,62 грн.
Однак з таким висновком суду в повному обсязі погодитись не можна з наступних підстав.
Відповідно до вимог Закону України про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діяв на дату ДТП: "ст. 36.2 «Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна, з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках передбачених статтею 41 Закону-МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.»
Відповідно до листа ПрАТ «СК «Вусо» №1057/2025 від 19.02.2025 страховик зобов`язаний доплатити ПДВ у розмірі 2 446,07 грн після надання підтвердження факту оплати відновлювального ремонту. Позивач надав такі документи, тому зазначена сума підлягає стягненню зі страховика, а не з відповідачки за ст. 36 Закону про ОСЦПВ.
Крім того, в рахунку-фактурі та акті виконаних робіт включено витрати на заміну камери заднього виду на суму 3 300 грн /а.с. 33/, яка не була зафіксована в акті огляду КТЗ від 26.12.2024 року /а.с. 21-22/, підписаному позивачем без зауважень. Відповідачка обґрунтовано заперечує проти включення цих витрат до складу шкоди.
З урахуванням викладеного, колегія вважає, що сума матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 , становить 12 763,55 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати розподіляються між сторонами пропорційно до задоволених позовних вимог.
У суді першої інстанції стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає судовий збір у розмірі 835,12 грн (1 211,20 ? 68,95 % задоволених вимог).
Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У суді апеляційної інстанції представником відповідачки заявлено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 500 грн які підтверджено актом, переліком послуг, часом та ціни. У відзиві заперечення щодо стягнення правової допомоги відсутні. Отже, вказані витрати підлягають стягненню. Також на користь апелянта з позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1 816,80 грн.
Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересня 2025 року - задовольнити.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересня 2025 року - змінити в частині розміру стягнення матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) 12 763,55 грн на відшкодування матеріальної шкоди.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції розподілити наступним чином:
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 835,12 грн.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 816,80 грн та витрати за надану правничу допомогу у розмірі 5500 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: