КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №761/7792/26 Головуючий у І інстанції - Трубніков А.В.
апеляційне провадження №33/824/2621/2026 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 червня 2026 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , її представника Мельниченка Миколи Сергійовича, переглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Лесь Ірини Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2026 року, якою

ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина
України, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на якого накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.,- 

установив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №590719від 13 лютого2026 року, ОСОБА_1 , 13 лютого 2026 року о 18 год 34 хв в м. Київ по вул. Олеся Гончара, 33, керуючи транспортним засобом BMWX5, д.н. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з транспортним засобом Audi, д.н. НОМЕР_2 , який виїжджав з прилеглої території. 
В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 11.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.
Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2026 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.
Не погодившись з вказаною постановою, Лесь І.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Шевченківськогорайонного суду м. Києва від 30 березня 2026 року скасувати, а провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що з доданої до матеріалів справи схеми місця ДТП від 13 лютого 2026 року вбачається, що зіткнення транспортних засобів сталося під час виїзду автомобіля Audi під керуванням водія ОСОБА_2 з прилеглої території двору будинку АДРЕСА_2 .
Цю обставину під час судового розгляду підтвердила і особисто водій автомобіля Audi ОСОБА_2 , зазначивши, що вона виїжджала з двору.
Зазначає, що у схемі ДТП відсутні будь-які позначення, які приблизно могли нагадувати перехрестя.
Вважає, що водій ОСОБА_2 здійснюючи виїзд з прилеглої території двору будинку №33 по вул. О. Гончара в м. Києві на дорогу, була зобов`язана керуватися п. 10.2 ПДР України.
На думку апелянта, аварійна небезпека створена виключно потерпілою - водієм ОСОБА_2 через відсутність у неї достатнього досвіду керування транспортними засобами, її неуважність на дорозі, не здатність контролювати рух та належним чином спостерігати за дорожньою обстановкою.
Лише безпосередньо між діями водія ОСОБА_2 та наслідками ДТП наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок, при цьому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Також зазначила, що з долученої схеми ДТП вбачається, що автомобіль BMWX5 вже перебував на проїзній частині дороги, на яку виїжджала водій ОСОБА_2 , а той факт, що остання надаючи пояснення про те, що вона не бачила автомобіль ОСОБА_1 , свідчить про порушення саме потерпілою п. 2.3 «б» ПДР України.
Саме на водія автомобіля Audi ОСОБА_2 був покладений обов`язок дати дорогу автомобілю під керуванням ОСОБА_1 .
Також, судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що у схемі ДТП під позначенням 4 вказано наявність на проїзній частині дороги розмітка 1.1 (поділ смуг), однак, з долучених до матеріалів справи фотознімків з місця ДТП вбачається, що розмітка на дорозі відсутня.
Таким чином, схема ДТП у цій частині містить недостовірні дані та не відповідає реальній обстановці під час дорожньо-транспортної пригоди.
Отже, суд першої інстанції не надав належної оцінки доказав, не звернув увагу на відомості зазначені в схемі ДТП, що мало істотне значення для правильної правової оцінки події.
У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 апеляційну скаргу свого захисника підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.
Потерпіла ОСОБА_2 та її представник Мельниченко М.С. проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілу та її представника, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши постанову суду в межах поданої апеляції, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Нормами ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Детально вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що повністю доведена вина ОСОБА_1 в тому, що він 13 лютого 2026 року о 18 год 34 хв в м. Київ по вул. Олеся Гончара, 33, керуючи транспортним засобом BMWX5, д.н. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з транспортним засобом Audi, д.н. НОМЕР_2 , який виїжджав з прилеглої території.. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 11.4 ПДР України.
Відповідно до п. 11.4 ПДР України, на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ст.124 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №590719 від 13 лютого2026 року;
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №590727
-схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 13 лютого 2026 року, де зафіксовано розташування транспортних засобів на місці ДТП, локалізація та вид механічних пошкоджень, які отримали транспортні засоби. Вказана схема підписана учасниками ДТП без жодних зауважень;
-письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 від 13 лютого 2026 року.
Так, ОСОБА_1 зазначив, що 13 лютого 2026 року він рухався на автомобілі по вул. Гончара в сторону вул. Ярославів Вал. 
Біля будинку №33 перед ним зупинився автомобіль.
ОСОБА_1 почав його об`їжджати, та в цей час з двору виїхав автомобіль Audi, д.н. НОМЕР_2 , який не пропустив його автомобіль, в результаті чого відбулось ДТП.
В свою чергу ОСОБА_2 зазначила, що 13 лютого 2026 року вона виїжджала з прилеглої території по вул. Гончара, 33, та повертала наліво.
Автомобіль їхавший на вул. Ярославів Вал (в бік світлофору) зупинився та надав їй перевагу в русі, та попередній автомобіль під`їхав вище для того щоб зробити «карман» для виїзду.
На світлофорі був червоний сигнал, потік авто в сторону вул. Ярославів Вал зупинився.
Переконавшись, що рух зупинений та безпечний для виїзду, вона виїхала на смугу де стояло авто, яке її пропускало.
Вона зупинилась, переконалась, що по правій стороні нікого немає, щоб продовжити рух.
Водій BMWX5, д.н. НОМЕР_1 виїхав на зустрічну смугу та в`їхав в її авто, яке ще знаходилось частково на двох смугах.
Зазначає, що водій BMWX5, д.н. НОМЕР_1 вирішив об`їхати затор, який утворився, виїхавши на зустрічну смугу руху. 
Свідок ОСОБА_3 повідомив, що 13 лютого 2026 року рухався у бік вул. Ярославів Вал та став свідком ДТП за участі автомобілів BMWX5, д.н. НОМЕР_1 та Audi, д.н. НОМЕР_2 .
Вважав винуватцем ДТП водія автомобіля BMWX5, який рухався зустрічною смугою, об`їжджаючи затор. 
Отже, враховуючи встановлені обставини справи, висновок суду першої інстанції про винуватість  ОСОБА_1 в порушенні п. 11.4ПДР Україниє правильний, кваліфікація його дій за ст. 124 КУпАП вірна. 
Доводи за яких Лесь І.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції є необґрунтованими з огляду на наступне.
На думку апеляційного суду водій ОСОБА_1 у разі дотримання вимог п. 11.4 Правил дорожнього руху, міг би уникнути зіткнення з автомобілем Audi, д.н. НОМЕР_2 ., який вже виїхав з прилеглої території та знаходився на проїзній частині.
За таких обставин, доходжу висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, надано належну оцінку усім доказам наявним в матеріалах справи, у тому й числі тим на які в апеляційній скарзі посилається захисник ОСОБА_1 - Лесь І.О. і висновок суду про доведеність його вини ґрунтується на належних та допустимих доказах.
Доводи апеляційної скарги про порушення ПДР водієм ОСОБА_2 , що виключає порушення правил ОСОБА_1 не заслуговують на увагу, оскільки відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №590727, рішення за яким наразі не ухвалене.
Водночас, вказане не свідчить про не порушення п. 11.4 ПДР ОСОБА_1 .
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено. 
Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для її скасування, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Лесь Ірини Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду К.П. Приходько