Провадження № 2/537/914/2026
Справа № 537/926/26

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.05.2026 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді – Хіневича В.І., за участю секретаря судового засідання – Бакай М.С., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНАС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНАС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1494-7939 від 08.01.2025 року, в розмірі 21 021,32 грн, з яких: заборгованість за кредитом – 4 568,58 грн; заборгованість за нарахованими процентами – 13 753,50 грн; заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК – 2 699,24 грн; а також сплаченої суми судового збору – 2662,40 грн.
В обґрунтуванні своїх вимог позивач вказав, що 08.01.2025 між відповідачем та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» за допомогою веб-сайту creditkasa.com.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1494-7939, для підписання якого позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А3399, який разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови, з яким позичальник був попередньо ознайомлений та відповідно якого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надано відповідачу кредит для задоволення особистих потреб у розмірі 2000,00 грн. на строк 365 днів, базовий період 28 днів, комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту, промо-ставка - 0,90 % в день, знижена ставка - 1,00% в день, стандартна ставка: 1,00% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору, 0,75% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Також Додатковою угодою №1 від 09.01.2025 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1494-7939 від 08.01.2025 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 600,00 грн та Додатковою угодою №2 від 30.01.2025 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1494-7939 від 08.01.2025 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 2 900,00 грн. Позивач (через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) видав кредитні кошти на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується відповідними квитанціями АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay, чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. Відповідач здійснила лише часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1494-7939 від 08.01.2025 року, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості. Тож відповідач порушила умови кредитного договору та додаткових угод і не повернула в повному обсязі кредит та не виконала інші грошові зобов`язання після спливу строку кредитування, у зв`язку з чим, станом на 19.01.2026 року, має заборгованість у розмірі 21 021,32 грн, яку складає: заборгованість за кредитом – 4 568,58 грн; заборгованість за нарахованими процентами – 13 753,50 грн; заборгованість за процентами річних на підставі ст 625 ЦК – 2 699,24 грн. 
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10.03.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
30.03.2026 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов до суду відзив на позовну заяву, де остання просила відмовити у задоволенні позовної заяви. Вказала, що з матеріалів справи вбачається, що будь-яких доказів на підтвердження факту перерахування коштів та отримання їх відповідачем згідно вказаного кредитного договору позивачем суду надано не було. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Проте позивачем не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що позикодавцем були виконані умови договорів, а саме перераховані грошові кошти відповідачу в розмірах, що передбачені договорами, а відповідач ці кошти отримав. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. Разом з тим, наявні в матеріалах справи квитанції не містять інформації про те, що грошові кошти перераховані саме відповідачу на банківську картку, яка належить саме йому. Не міститься й відомостей щодо повного номеру банківської картки. Наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості за кредитним договором № 1494-7939 від 08.01.2025 не є належним та допустимим доказом наявності заборгованості та її розміру за договором, оскільки будь-яких доказів перерахування коштів на картку чи на рахунок відповідача, підтвердження отримання останнім кредитних коштів відповідно до укладеного договору позивачем не надано. Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 1494-7939 від 08.01.2025 є виключно внутрішнім документом позивача, підготовленим його працівником та відображає односторонню арифметичну калькуляцію і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Інших доказів позивачем не надано. Відтак, позивачем не доведено як факту отримання відповідачем кредиту за спірним договором, розміру такого кредиту, а також наявності заборгованості перед позивачем.
Що до нарахування відсотків зазначених у позовній заяві, то згідно ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», «У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.» Вважає відсотки завищені і не відповідають діючому законодавству.
В судове засідання ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНАС» свого представника не направив, подав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні вказала, що дійсно змінила прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 після реєстрації шлюбу. Заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі, вказуючи, що кредит не брала, а позивачем не надано належних доказів на підтвердження обставин викладених у позовній заяві. 
Суд, заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, дослідивши та проаналізувавши представлені докази в їх сукупності, дійшов наступних висновків. 
Судом встановлено, що 08.01.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_2 за допомогою веб-сайту creditkasa.com.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», був укладений Договір про відкриття кредитної лінії №1494-7939 продукт «Сreditkasa», який разом із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «Сreditkasa», складає єдиний договір, який підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором А3399. 
Відповідно до умов кредитного договору, позивач зобов`язався надати відповідачеві кредит в сумі 2000,00 грн. на особисті потреби, базовий період 28 днів, строк кредитування 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (п. 4.1., 4.8., 4.13. Договору). Дата надання кредиту – 08.01.2025 року, дата повернення - 07.01.2026 року (п.4.2., 4.13. Договору). Процентна ставка фіксована - стандартна процентна ставка: 1,00% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору; 0,75% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (п.4.10 Договору); програма лояльності: промо-ставка - 0,90 % в день - протягом перших 28 днів першого базового періоду; знижена ставка -1,00% в день протягом перших 180 днів користування за умови своєчасного і належного виконання умов договору (п.10.1 Договору). Комісія за видачу кредиту 15,00 % від суми кредиту (п.4.11.).
Також вбачається, що 09.01.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_2 була укладена Додаткова угода до Договору про відкриття кредитної лінії №1494-7939, згідно якої сторони підтверджують, що станом на день укладення угоди сума кредиту яка була надана позичальнику і не повернута становить 2000,00 грн, сума процентів 36,00 грн, сума комісії 300,00 грн (п.1 Додаткової угоди). Також, відповідно до умов додаткової угоди, 09.01.2025 року позивач зобов`язався надати відповідачеві додаткові кредитні кошти в сумі 600,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути суму кредитних коштів та додаткових кредитних коштів, що в сукупності становить 2600 грн у строк 365 днів з моменту укладення цієї Додаткової угоди на умовах викладених у Договорі та Додатковій угоді (п.2.1-2.4. Додаткової угоди). Базовий період, який триває на дату укладення Додаткової угоди, продовжується без змін (п.2.5. Додаткової угоди). Процентна ставка застосовується стандартна: 1,00% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цієї Додаткової угоди. В цей період можливе використання позичальником права користування кредитом за промо-ставкою та/або заниженою процентною ставкою; 0,75 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (п.2.8 Додаткової угоди); знижена процентна ставка -1,00% в день протягом перших 180 днів користування за умови своєчасного і належного виконання умов Договору та Додаткової угоди (п.2.9 Додаткової угоди). Комісія за видачу додаткових грошових коштів 15,00 % від суми додаткових грошових коштів (п.2.6 Додаткової угоди). Додаткова угода та додатки до неї підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором А5705. 
Також вбачається, що 30.01.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_2 була укладена Додаткова угода до договору про відкриття кредитної лінії №1494-7939, згідно якої сторони підтверджують, що станом на день укладення Додаткової угоди сума кредиту яка була надана позичальнику і не повернута становить 2176,20 грн, сума процентів 39,18 грн, сума комісії 0,00 грн (п.1 Додаткової угоди). Також, відповідно до умов Додаткової угоди, 30.01.2025 року позивач зобов`язався надати відповідачеві додаткові кредитні кошти в сумі 2900,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути суму кредитних коштів та додаткових кредитних коштів, що в сукупності становить 5076,20 грн у строк 365 днів з моменту укладення цієї Додаткової угоди на умовах викладених у Договорі та цієї Додаткової угоди (п.2.1-2.4. Додаткової угоди). Базовий період, який триває на дату укладення Додаткової угоди, продовжується без змін (п.2.5. Додаткової угоди). Процентна ставка застосовується стандартна: 1,00% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цієї Додаткової угоди. В цей період можливе використання позичальником права користування кредитом за промо-ставною та/або заниженою процентною ставкою; 0,75 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (п.2.8 Додаткової угоди); знижена процентна ставка - 1,00% в день протягом перших 180 днів користування за умови своєчасного і належного виконання умов Договору та Додаткової угоди (п.2.9 Додаткової угоди). Комісія за видачу додаткових грошових коштів 15,00 % від суми додаткових грошових коштів (п.2.6 Додаткової угоди). Додаткова угода та додатки до неї підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором А2544. 
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст. 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. 
Згідно ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В силу ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року по справі № 161/16891/15-ц вказано, що відповідно до змісту частини першої статті 1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.
На підтвердження видачі кредитних коштів позивачем надано до суду довідку про перерахування коштів та квитанції. 
З наданої позивачем довідки про перерахування суми кредиту №1494-7939 від 08.01.2025 вбачається наступна видача коштів:
- 08.01.2025 року у розмірі 2000,00 грн, платіж № 2577907484 через платіжну систему LiqPay на картку № НОМЕР_1 ;
- 09.01.2025 року у розмірі 600,00 грн, платіж № 2578470952 через платіжну систему LiqPay на картку № НОМЕР_1 ;
- 30.01.2025 року у розмірі 2900,00 грн, платіж № 2590310971 через платіжну систему LiqPay на картку № НОМЕР_1 .
З долучених позивачем копій квитанцій № 2577907484 від 08.01.2025, № 2578470952 від 09.01.2025, № 2590310971 від 30.01.2025 року, вбачається, що через платіжну систему LiqPay на картку № НОМЕР_2 було перераховано: 08.01.2025 року - 2000,00 грн; 09.01.2025 року - 600,00 грн; 30.01.2025 року - 2900,00 грн, в рахунок видачі кредитних коштів за Договором №1494-7939.
Як вбачається з Договору про відкриття кредитної лінії №1494-7939 від 08.01.2025 року та Додаткових угод до вказаного договору від 09.01.2025 року та від 30.01.2025 року, картка з номером № НОМЕР_1 вказана відповідачем ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 ) для зарахування кредитних коштів.
Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надало належні і допустимі докази укладення із ОСОБА_1 Договору про відкриття кредитної лінії №1494-7939 від 08.01.2025 року та Додаткових угод до нього від 09.01.2025 року та від 30.01.2025 року, та отримання позичальником кредитних коштів у вказаних сумах (2000,00 грн, 600,00 грн., 2900,00 грн).
При цьому відповідачем не спростовано ані належності їй вказаного банківського рахунку, ані факту зарахування на нього грошових коштів у вказаних сумах. 
Відповідно до пункту 10 постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 03 листопада 2021 року №113, передбачено, що договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі ХХХХ НОМЕР_2 (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).
Згідно із частиною сьомою статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, доводи відповідача про відсутність доказів того, що грошові кошти перераховані на банківську картку, яка належить саме їй та відсутність відомостей щодо повного номеру банківської картки не заслуговують на увагу, оскільки надані позивачем (що зазначені вище) докази у суду не викликають сумніви, і є достатніми та належними.
При цьому відповідачем не спростовано факт надання нею всіх особистих ідентифікуючих даних, її платіжної картки, без надання яких і відповідного підтвердження, відповідний кредит не міг бути наданий. 
Пунктом 3.5 Договору №1494-7939 від 08.01.2025 року передбачено, що до укладення договору здійснюється дистанційна ідентифікація та верифікація позичальника.
Доказів того, що вказаний договір був укладений шахрайським шляхом чи персональні дані відповідача були використані товариством для укладення кредитного договору від її імені, відповідачем не надано.
Укладений між сторонами кредитний договір №1494-7939 від 08.01.2025 року в установленому законом порядку судом недійсним не визнавався. 
Стаття 204 ЦК України встановлює презумпцію правомірності правочину. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.
Окрім того, позичальник відповідно до п. 6.9 Договору мала право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від нього без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів, проте, наданим правом не скористався.
Проте, позичальник не відмовилася від договору, а уклала дві додаткових угоди. 
Враховуючи вищевикладене, суду доведено факт наявності кредитних правовідносин між сторонами та факт отримання позичальником кредитних коштів.
Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору (ст. 638 ЦК України).
Відповідач з умовами договору була ознайомлена, про що свідчить її електронний підпис (шляхом введення одноразового ідентифікатора) у Договорі про відкриття кредитної лінії №1494-7939 від 08.01.2025 року, Додаткових угодах до нього від 09.01.2025 року та 30.01.2025 року та додатках до них, правилах відкриття кредитної лінії продукту «Сreditkasa», таблиці обчислення кредиту, графіки платежів, які містять усі умови кредитування, отримала кредит у вказаному розмірі, однак умови договору не виконала і не погасила борг, що вбачається із наявного розрахунку заборгованості.
За розрахунком позивача, станом на 19.01.2026 загальний розмір грошових вимог ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до відповідача складає 21 021,32 грн, яку складає: заборгованість за кредитом – 4 568,58 грн; заборгованість за нарахованими процентами – 13 753,50 грн; заборгованість за процентами річних на підставі ст 625 ЦК – 2 699,24 грн. 
Суд не погоджується у повній мірі з наданим позивачем розрахунком заборгованості. 
Станом на день розгляду справи заборгованість за договором кредиту відповідачем не погашена, тому сума заборгованості за кредитом у розмірі 4568,58 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Вирішуючи питання щодо стягнення розміру відсотків за користування кредитними коштами, суд виходить із наступного.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно частини першої-другої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідач вважає, що відсотки завищені і не відповідають діючому законодавству.
Як вбачається з розрахунку, при тілі кредиту – 4 568,58 грн, заборгованість за нарахованими процентами становить 13 753,50 грн, а заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК – 2 699,24 грн.
Згідно з частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.  Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з Указом Президента № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні з 5:30 год. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб було запроваджено воєнний стан, який неодноразово був продовжений і на даний час діє.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
З матеріалів справи вбачається, що договір між сторонами укладений під час дії воєнного стану, а саме 08.01.2025 року.
Звертаючись до суду із даним позовом, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК у розмірі 2 699,24 грн.
Враховуючи, що заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України, нарахована у період дії в Україні воєнного стану, вона підлягає списанню кредитодавцем, тому позовна вимога щодо її стягнення із відповідача на користь позивача до задоволення не підлягає.
Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2025 року по справі № 679/1103/23 зазначено, що відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.
Конституційний Суд України зазначив, що з огляду на ч. 4 ст. 42 Конституції участь у договорі споживача як слабшої сторони, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту (рішення КСУ від 11.07.2013 року № 7-рп/2013).
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
З огляду на вище вказане, а також беручи до уваги доводи відповідача та незгоду з вказаним розміром заборгованості по відсоткам, враховуючи наведені обставини, суд при вирішенні питання щодо стягнення відсотків, встановивши співрозмірність нарахованих відсотків по невиконаному зобов`язанню відповідача та враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, вважає за необхідне зменшити розмір відсотків за кредитним договором, визначивши його у розмірі основної суми боргу – 4 568,58 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1494-7939 від 08.01.2025 року, в розмірі 9137,16 грн, з яких: заборгованість за кредитом – 4 568,58 грн; заборгованість за нарахованими процентами – 4 568,58 грн.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов підлягає частковому задоволенню (43,47%) то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачені останнім судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1157,37 грн. судового збору.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 530, 610, 612,629, 1054, 1048 ЦК України, суд, - 
ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНАС» до ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНАС» (адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Бульвар Лесі Українки 26, офіс 407, код ЄРДПОУ 38548598) заборгованість по кредитному договору №1494-7939 від 08.01.2025 року, станом на 19.01.2026 року у розмірі 9137,16 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНАС» (адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Бульвар Лесі Українки 26, офіс 407, код ЄРДПОУ 38548598) судовий збір у сумі 1157,37 грн. 
В задоволенні решти вимог позовної заяви відмовити.
Рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.І. Хіневич