ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/23280/25
Провадження № 22-ц/820/505/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,
секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Хмельницький слідчий ізолятор» про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 грудня 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної установи «Хмельницький слідчий ізолятор» (далі – Слідчий ізолятор) про відшкодування моральної шкоди.
ОСОБА_1 зазначив, що з 11 червня 2018 року до 27 березня 2024 року він утримувався у Слідчому ізоляторі. В указаний період Слідчий ізолятор не забезпечив позивачу належні житлові, побутові, санітарно-гігієнічні умови утримання під вартою, внаслідок чого йому завдано моральної шкоди. Позивач був підданий катуванню та нелюдському поводженню, зазнав моральних і душевних страждань, відчував негативні зміни в емоційному та фізичному стані, пережив приниження честі та гідності. З урахуванням характеру правопорушення і глибини душевних страждань, інтенсивності та тривалості протиправних дій, вимог розумності та справедливості розмір завданої позивачу моральної шкоди слід оцінити в 1 000 000 грн. 
За таких обставин ОСОБА_1 просив суд стягнути з Державного бюджету України на свою користь 1 000 000 грн моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 грудня 2025 року в позові відмовлено.
Суд керувався тим, що ОСОБА_1 не довів заподіяння йому моральної шкоди внаслідок бездіяльності Слідчого ізолятора, а тому його позов є необґрунтованим.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що Слідчий ізолятор не забезпечив позивачу належні житлові, побутові, санітарно-гігієнічні умови утримання під вартою, внаслідок чого йому завдано моральної шкоди. Суд першої інстанції не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу Слідчий ізолятор просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Суд першої інстанції зробив неправильні висновки з установлених обставин, витлумачив неправильно норми статей 23, 1173, 1174 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), не врахував норми статті 1167 ЦК України, статей 7, 8 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі – КВК України) та не застосував норми статей 81, 89 ЦПК України.
У зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

З 11 червня 2018 року до 27 березня 2024 року ОСОБА_1 утримувався у Слідчому ізоляторі. ОСОБА_1 відбував покарання у виді позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених частиною третьою статті 146, частиною п`ятою статті 185, частинами четвертою статті 189, частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.
Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
За змістом частини першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (частина перша та друга).
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).
В силу частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з частиною першою статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Як передбачено статтею 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку (частина перша статті 7 КВК України).
Із положень статті 8 КВК України слідує, що засуджені, зокрема мають право на гуманне ставлення до них та на повагу їх людської гідності; засуджені не повинні підлягати жорстокому, нелюдському або такому, що принижує їх гідність, поводженню.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом .
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, у тому числі внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків.
В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.
При цьому на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).
Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, у тому числі внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.
У разі вирішення спору судом розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються моральні втрати особи, що призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Також враховуються обставини, що призвели до погіршення або позбавлення можливості реалізації особою своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органів державної влади та управління, які реалізують надані державою функції та повноваження у сфері управління, їх виконавчих органів, посадових або службових осіб указаних органів, ця шкода відшкодовується державою.
Особи, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, не можуть бути піддані катуванню або нелюдському поводженню. Засуджені мають право на гуманне ставлення до них та на повагу їх людської гідності.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Зібрані докази вказують на те, що протягом 2019-2023 років співробітники Секретаріату та Регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини здійснили ряд моніторингових візитів до Слідчого ізолятора з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції. Результати проведення моніторингових візитів зафіксовані у відповідних звітах, за змістом яких у Слідчому ізоляторі були виявлені порушення чинного законодавства та конституційних прав засуджених і невідповідність умов утримання в установі відповідно до міжнародних стандартів.
У зв`язку з неналежним утриманням у Слідчому ізоляторі ОСОБА_1 зазнав моральних і душевних страждань, відчував негативні зміни в емоційному та фізичному стані, пережив приниження честі та гідності.
Така протиправна поведінка державної установи та посадових осіб щодо ОСОБА_1 завдала йому моральну шкоду.
За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 неправомірною бездіяльністю Слідчого ізолятора.
Суд першої інстанції не врахував указані обставини, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами протиправність бездіяльності державної установи та посадових осіб, які знаходяться у прямому причинному зв`язку із завданням йому моральної шкоди.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд апеляційної інстанції враховує характер допущеного відповідачем правопорушення, глибину душевних страждань  ОСОБА_1 позбавлення можливості реалізації ним своїх прав, а також вимоги розумності і справедливості.
Відшкодування  ОСОБА_1 моральної шкоди слід визначити у розмірі 5 000 грн.
На думку апеляційного суду, названа сума є належною компенсацією завданої ОСОБА_1 моральної шкоди, що сприятиме відновленню порушених прав останнього.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

При вирішенні спору суд першої інстанції застосував неправильно норми чинного законодавства та зробив помилковий висновок про відсутність підстав для задоволення позову, а тому ухвалене ним рішення не може залишатися в силі.
Позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.
Відтак із держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь  ОСОБА_1 слід стягнути моральну шкоду, завдану неналежними умовами утримання в установі виконання покарання, в розмірі 5 000 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Державного бюджету України на користь  ОСОБА_1 (місце проживання – АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неналежними умовами утримання в установі виконання покарання, грошові кошти в сумі 5 000 гривень.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 квітня 2026 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Мазурок О.В. 
Доповідач – Ярмолюк О.І.       Категорія 30