ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року м. Черкаси Справа № 925/356/26

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Вовчанській К.Ю., без участі представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, справу за позовом Фізичної особи-підприємця Бількевич Лесі Валентинівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпекстранс ЮА» про стягнення 460447 грн 74 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач – Фізична особа-підприємець Бількевич Леся Валентинівна, через систему «Електронний суд», звернулась в Господарський суд Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпекстранс ЮА» (далі – відповідач) про стягнення, на підставі заявки на перевезення вантажу міжнародного сполучення № 3506-2 від 08.12.2025, 454335 грн боргу, 4543 грн 35 коп. інфляційних втрат, 1569 грн 39 коп. 3% річних, що разом становить 460447 грн 74 коп., та відшкодування судових витрат.
Позов мотивований невиконанням відповідачем свого обов`язку з оплати наданих позивачем послуг по організації автоперевезення вантажу відповідача у міжнародному сполученні автомобільним транспортом на умовах заявки на перевезення вантажу міжнародного сполучення № 3506-2 від 08.12.2025, з доданими до неї документами первинного обліку.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 23.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/356/26 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.
Відповідач письмовий відзив на позовну заяву, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подав, ухвала Господарського суду Черкаської області від 23.03.2026 адресована відповідачу у визначеному ч. 5 ст. 176 ГПК України порядку, ним отримана, що підтверджується довідкою суду про надіслання/доставку ухвали до електронного кабінету відповідача (а.с.18).
Згідно з ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є:
1) день вручення судового рішення під розписку;
2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;
3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;
4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;
5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, відповідач був повідомлений судом належним чином, зокрема, йому була надана можливість визначитися з провадженням проти нього та скористатись правами і обов`язками, передбаченими статтями 42, 46 ГПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з п. 1 ч. 3 статті 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.
Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, судом підписано рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з таких підстав.
За твердженням позивача 06.11.2024 відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю “Імпекстранс ЮА”, як експедитор-1, та позивач – Фізична особа-підприємець Бількевич Леся Валентинівна, як експедитор-2, погодили умови договору про надання транспортно-експедиційних послуг №06111(а.с. 7-8), відповідно до умов п.1.1 якого експедитор-2 зобов`язався організувати доставлення або прийняття і доставлення погодженого експедитором-1 вантажу до пункту призначення та видання його уповноваженій особі, а експедитор-1 зобов`язався сплатити за експедирування /перевезення вантажу погоджену плату. Разом з тим, підписаний екземпляр вказаного договору відповідач не повернув позивачу.
08.12.2025 позивач – Фізична особа-підприємець Бількевич Леся Валентинівна, як перевізник, та відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю “Імпекстранс ЮА”, як експедитор-2, погодили заявку на перевезення вантажу міжнародним сполученням № 3506-2 (далі Заявка, а.с. 9) з наступними умовами:
Експедитор-2: ТОВ “Імпекстранс ЮА”
Перевізник: ФОП Бількевич Леся Валентинівна
Маршрут руху: Україна-Узбекистан
Дата і час завантаження: 23.12.2025 09:00
Назва вантажу: ВЛ 77, Оракул, Агровітамін У9
Адреса завантаження: м. Полтава, пер. Перспективний, 4 
Відповідальна особа за завантаження: Возмілов Денис +380676401221
Об`єм, вага вантажу: 22т 86 куб
Спосіб завантаження: 1. Задня
Адреса митного оформлення: м. Полтава. вул. Половка, 64Д (не заїжджати)
Адреса митного очищення: 160615, Республіка Узбекистан, Наманганська обл, м, Наманган, Юкури Роустон МФЙ
Адрес розвантаження: вул. Маданіят 72, масив Зарафшон, СГМ Чустнон-Дустларобод, Наманганська обл., Республіка Узбекистан
Відповідальна особа за розвантаження: Возмілов Денис +380676401221
Термін доставки вантажу: 31.01.2026
Ставка за перевезення: 10500 доларів- по курсу НБУ на день здійснення/проходження митних формальностей/процедур (розмитнення вантажу)
Умови оплати: безготівковий розрахунок, оплата до розвантаження. Після розвантаження обов`язково відправка наступних документів: заявка- 2шт, рахунок, акт-2 шт, CMR -2шт оригінали, договір 2 шт, реєстраційні документи, завірені мокрою печаткою (копія вірна)
ПІБ водія, телефон та марка авто: CENGIZ ILNAN – MERCEDES 33AIZ430/76AD820
Додаткові умови: немає.
Заявка підписана представниками обох сторін та скріплена печатками юридичних осіб, яких вони представляють.
Із міжнародної товарно-транспортної накладної CMR оформленої 23.12.2025 (а.с. 14), вбачається, що позивач виконав перевезення вантажу з м. Полтава, пер. Перспективний, 4 до Республіки Узбекистан, Наманганська обл, м. Наманган, Юкури Роустон МФЙ із відміткою отримувача про одержання вантажу – 28.01.2026.
В Заявці № 3506-2 сторони погодили ставку за перевезення – 10500 доларів- по курсу НБУ на день здійснення/проходження митних формальностей/процедур (розмитнення вантажу), розмитнення відображеного в графі 19 CMR, відбулося 20.01.2026, фактична передача товару вантажоотримувачу - 28.01.2026, курс НБУ на вказану дату становив 43,27 грн за 1 долар США, що передбачало оплату перевезення в гривнях у сумі 454335 грн = (10500х43,27). 
20.01.2026 за міжнародну транспортно-експедиційну послугу по маршруту м. Полтава, Україна до м. Наманган, Узбекистан автомобілем згідно Заявки №3506-2 від 18.12.2025, позивачем оформлено рахунок на оплату № 2 на суму 454335 грн.(а.с.10).
28.01.2026 позивачем складено акт надання послуг №2 на суму 454335 грн.(а.с.11).
За твердженням позивача, після завершення міжнародного перевезення, ним 03.03.2026 направлено пакет документів на адресу відповідача поштовим перевізником ТОВ «НОВА ПОШТА» за експрес-накладною №59001591770353 на адресу: м. Черкаси відділення №3. Бульв Шевченка, 150 (а.с.13), які отримані відповідачем 05.03.2026 згідно відомостям, які містяться в мережі інтернет на сервісі відстеження ТОВ «НОВА ПОШТА», однак, залишені без погодження та оплати.
Відповідач у листі № б/н від 06.02.2026 підтвердив наявність несплаченої заборгованості перед позивачем на суму 454335 грн., просив надати відстрочку платежу у зв`язку з фінансовими труднощами (а.с. 12).
Позивач не підтвердив відповідачу надання відстрочки сплати боргу, на момент звернення позивача до суду відповідач надані позивачем послуги не оплатив, що стало причиною звернення позивача в суд з даним позовом. За порушення строків оплати наданих послуг з перевезення позивач також нарахував відповідачу в порядку ч.2 ст.625 ЦК України 1568 грн 39 коп. 3% річних, 4543грн 35 коп. інфляційних втрат, що також складають предмет даного позову. 
Отже, спірні правовідносини сторін виникли із заявки на перевезення вантажу міжнародного сполучення №3506-2 від 18.12.2025.
Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань послуг перевезення вантажів, загальні положення про послуги, перевезення і транспортне експедирування визначені главами 63-64 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), загальні положення про договір – розділом ІІ книги 5 ЦК України, загальні положення про правочини – розділом IV книги 1 ЦК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України. 
Згідно з ч. 1, ч. 2 п.п. 5, 8 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.
Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Статтею 205 ЦК України визначені вимоги до форми правочину, способів волевиявлення. Згідно з частинами 1, 2 цієї статті ЦК, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Розділ I книги 5 ЦК України врегульовує загальні положення про зобов`язання, зокрема:
зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509);
сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ч.ч. 1, 3 ст. 510);
одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525);
зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526);
кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги (ч. 2 ст. 527);
якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530);
зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 598);
зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599);
порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610);
у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (п. 3 ч. 1 ст. 611);
боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612).
Розділ IІ книги 5 ЦК України врегульовує загальні положення про договір, зокрема:
договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626);
відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627);
зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628);
договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629);
ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається (ч.ч. 1-3 ст. 632);
договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638);
договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639);
договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч.ч. 1, 2 ст. 640).
Підрозділом І розділу ІІІ книги 5 ЦК України визначено окремі види договірних зобов`язань.
Главою 64 ЦК України врегульовано відносини перевезення:
за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату; договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі; укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ст. 909);
у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (ст. 920);
позовна давність, порядок пред`явлення позовів у спорах, пов`язаних з перевезеннями у закордонному сполученні, встановлюються міжнародними договорами України, транспортними кодексами (статутами) (ст. 926).
До договорів міжнародного дорожнього перевезення вантажів за винагороду транспортними засобами, за умови коли місце завантаження та місце розвантаження, вказані в контракті, знаходяться на території двох різних країн, застосовується Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів вчинена в м.Женеві 19 травня 1956 року (надалі Конвенція КДПВ) до якої, згідно з Законом України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів», Україна приєдналась 1 серпня 2006 року.
Так, статтею 32 Конвенції встановлено, що подача позовів, які можуть виникнути в результаті перевезень, виконаних відповідно до Конвенції, може відбуватись впродовж одного року. Разом з тим, у випадку наявності у однієї із сторін навмисних дій чи вини, строк встановлюється в три роки.
Відповідно до викладених обставин справи та наведених норм законодавства суд вбачає, що договір перевезення вантажів укладений сторонами шляхом погодження заявки на перевезення вантажу міжнародного сполучення №3506-2 від 18.12.2025. За заявкою відповідача позивачем надано послуги з організації перевезення вантажу дорожніми автотранспортними засобами за маршрутом Україна-Узбекистан, що підтверджено даними міжнародної товарно-транспортної накладної CMR складеної 23.12.2025, які підтверджені відповідачем у листі від 06.02.2026 на суму 454335 грн.
Таким чином, відповідач, отримав документи позивача щодо перевезення вантажу за заявкою на перевезення вантажу міжнародного сполучення №3506-2 від 18.12.2025, актом надання послуг №2 від 28.01.2026 на суму 454335 грн. фактично погодив, однак, свій обов`язок з оплати отриманих від позивача послуг, не виконав.
Розмір фактично наданих позивачем послуг за заявками відповідача становить 454335 грн., які останнім не сплачені, не заперечені та підтверджені наданими у справу належними і допустимими доказами, тому вимога позивача у вказаній сумі підлягає задоволенню.
У зв`язку з простроченням сплати основного грошового зобов`язання позивачем також заявлено до стягнення з відповідача, згідно положень ч. 2 ст. 625 ЦК України - 1568грн 39 коп. 3% річних нарахованих за період 29.01.2026-11.03.2026, 4543 грн 35 коп. інфляційних втрат нарахованих за період лютого 2026 року.
Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
При вирішенні спору в частині стягнення спірних сум 3 % річних, інфляційних втрат суд керується приписами статей 536, 625 ЦК України, їх розрахунок позивачем методологічно і арифметично проведено правильно, судом перевірено судом перевірені із застосуванням калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій в ІПС LIGA 360, спірні суми 3% річних, інфляційних втрат, нараховані відповідно до умов заявки на перевезення вантажу міжнародного сполучення №3506-2 від 18.12.2025, на фактичну суму боргу, їх суд вважає правильними. Відтак вимоги позивача і в цій частині суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у обрахованих позивачем розмірах. 
Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:
учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);
належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);
обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);
достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);
наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);
учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);
суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).
Відтак, з огляду на встановлені обставини справи та викладені норми законодавства, суд позов визнає обґрунтованим доказаним і задовольняє його повністю з наведених вище підстав. 
На підставі статті 129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 6907 грн 
Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 255-256 ГПК України, господарський суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпекстранс ЮА», ідентифікаційний код юридичної особи 43733807, місцезнаходження: 18001, м. Черкаси, вул. Шулежко Праведниці, 100, офіс 1 на користь Фізичної особи-підприємця Бількевич Лесі Валентинівни, ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 – 454335 грн боргу, 4543 грн 35 коп. інфляційних втрат, 1569 грн 39 коп.3% річних, 6907 грн судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст рішення складено 13.05.2026.

Суддя В.М. Грачов