ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/13469/24  Номер провадження 22-ц/814/1775/26	Головуючий у 1-й інстанції Материнко М. О.  Доповідач ап. інст. Панченко О. О.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Панченка О.О.,
суддів Дорош А.І., Пікуля В.П.
при секретарі Сальній Н.О.
за участю відповідача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 24 грудня 2025 року постановлену у складі головуючого судді Материнко М.О. повний текст ухвали виготовлено – 29 грудня 2025 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільної сумісної власності подружжя,-

В С Т А Н О В И В :
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Зміст позовних вимог
У грудні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до ОСОБА_1  про поділ спільної сумісної власності подружжя.
Справа неодноразово призначалася до розгляду.
В судовому засіданні 24.12.2025 року судом було поставлено на обговорення питання щодо залишення позову без розгляду.
Позивач до суду не з`явився, був повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 24 грудня 2025 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільної сумісної власності подружжя залишено без розгляду.
Роз`яснено позивачу, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , просить скасувати дану ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки така постановлена з порушенням норм процесуального законодавства. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.
Залишаючи позов без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, позивач повторно не з`явився в судове засідання, про причини своєї неявки суд не повідомив, і його неявка перешкоджає подальшому розгляду справи, тому суд дійшов висновку про наявність правової підстави для залишення вказаної позовної заяви без розгляду на підставі ч. 5 ст.223, п. 3 ч.1 ст.257 ЦПК України.
Колегія суддів з такими висновками не погоджується виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п.3 ч.1ст.257ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Подібна норма міститься і в ч.5ст.223 ЦПК України.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що умовами залишення позовної заяви без розгляду є:
- повторна, тобто друга поспіль неявка позивача в судове засідання;
- повідомлення позивача (заявника) про судове засідання належним чином;
- відсутність поважних причин неявки позивача в судове засідання, або неповідомлення позивачем про причини його неявки в судове засідання;
- неявка в судове засідання позивача перешкоджає вирішенню спору;
- від позивача не надходила заява про розгляд справи за його відсутності.
Аналіз змісту наведених норм процесуального закону свідчить, що обов`язковими умовами для застосування передбачених ч.5 ст.223, п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про день, час та місце розгляду справи, а також відсутність заяви про розгляд справи за його відсутності.
Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
У частині третій ст. 223 ЦПК України також вказано, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.
Згідно ч. 1, 2ст. 257 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, а саме неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання (п. 1 ч. 2 вказаної статті Кодексу).
З матеріалів справи вбачається, що судові засідання у справі призначалися на 02 грудня 2025 року та на 24 грудня 2025 року.
Матеріалами справи підтверджується, що у заяві від 27 січня 2025 року ОСОБА_2 надала суду першої інстанції заяву про розгляд справи без особистої участі.
Згідно протоколів судового засідання від 02.12.2025 та від 24.12.2025 в судових засіданнях приймав участь представник позивача Бесарабов О.Б.
Крім того колегія суддів звертає увагу, що ухвала суду від 16.09.2025 рокущодо обов`язкової участі позивача у судовому засіданні належним чином не вмотивована, а тому не можливо встановити причину висновку суду про обов`язкову участь ОСОБА_2 в судовому засіданні.
Таким чином в даній справі колегією суддів не було встановлено недобросовісності поведінки позивача та її представника.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував дані обставини і вище зазначені вимоги процесуального закону та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до п.4 ч.1ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно дост. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що у суду першої інстанції не було правових підстав, передбачених ч.5 ст.223, п.3 ч.1ст.257 ЦПК України для залишення позовної заяви без розгляду, а тому ухвала суду першої інстанції, відповідно до п.4 ч.1ст.379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст.374,379,382-384 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 24 грудня 2025 року скасувати.
Справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільної сумісної власності подружжя направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 21 травня 2026 року.

Головуючий суддя   О.О.Панченко

Судді:         А.І. Дорош

В.П.Пікуль