Справа № 686/5219/26
Провадження № 2-а/686/125/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
05 червня 2026 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючої судді Хараджі Н.В., за участю секретаря судового засідання Козуляк І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Управління патрульної поліції Хмельницької області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із вказаним адміністративним позовом про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10.02.2026 року інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області старшим лейтенантом Шостацьким Артемом Івановичем було винесено відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6640336 (далі – Постанова), якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП України (далі – постанова). Вважає постанову винесеною з порушенням норм чинного законодавства та такою, що підлягає скасуванню, враховуючи наступне. 
Так, відповідно до постанови, ОСОБА_1 09.02.2026 року об 23:20:31 год. по вулиці Зарічанській 50/1, керував транспортним засобом RENAULT TRAFIC д.н.з. НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_3 , що не пройшов обов`язковий технічний контроль. Чим порушив п.31.3.б ПДР - експлуатація транспортного засобу, який не пройшов обов`язковий технічний контроль та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 121 КУпАП. Так, варто зазначити, що під час винесення оскаржуваної Постанови працівником патрульної поліції не було перевірено чи керував ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом, чи підлягає даний транспортний засіб обов`язковому техогляду, хто зобов`язаний перевіряти наявність техконтролю перед виїздом автомобіля, також у Постанові не вказано за допомогою якого технічного засобу було здійснено фіксацію адміністративного правопорушення, яке на думку працівників поліції вчинив ОСОБА_1 . Так, відповідно до трудового договору б/н від 01.10.2022 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу до ФОП ОСОБА_4 на посаду менеджера магазину. Варто зазначити, що ОСОБА_1 не є власником транспортного засобу RENAULT TRAFIC д.н.з. НОМЕР_1 та не є уповноваженою особою, яка зобов`язана перевіряти технічний стан транспортного засобу, наявність документів, що підтверджують проходження обов`язкового технічного контролю, більше того, ОСОБА_1 взагалі не був обізнаний, що вказаний транспортний засіб підлягає проходження технічному контролю та періодичність його проходження. Так, відповідно до договору №2 позички легкового автомобіля від 21.08.2025 року, ФОП ОСОБА_4 позичила у ОСОБА_3 автомобіль RENAULT TRAFIC д.н.з. НОМЕР_1 для виконання службових завдань найманих працівників ФОП ОСОБА_4 у тому числі для перевезення ритуальної атрибутики та тіл померлих. Аналіз положень статті 35 Закону України "Про дорожній рух" дає підстави для висновку про те, що обов`язковому технічному контролю підлягають автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Тобто, визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку. Враховуючи наведене, можна дійти висновку, що автомобіль RENAULT TRAFIC д.н.з. НОМЕР_1 є службовим автомобілем та відповідно до пункту 2.1 Договору позички легкового автомобіля від 21.08.2025 року використовується для виконання службових завдань найманих працівників, а тому його не слід вважати автомобілем, що здійснює перевезення пасажирів з метою отримання прибутку. Окрім цього у оскаржуваній постанові вказано, що до постанови додається «відео 475031», тобто, можна зробити висновок, що відеозапис вчинення адміністративного правопорушення та розгляду справи про адміністративне правопорушення відбувався, однак, всупереч вимогам статті 283 КУпАП не вказано технічний засіб, яким здійснювався відеозапис, що є грубим прошенням вимог щодо складання Постанови. Тож вважають, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 121 КУпАП.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 березня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (без виклику) сторін.
До суду через Електронний суд відповідач надіслав відзив на позовну заяву, за яким заперечував проти задоволення позову, посилаючись на законність дій поліцейського під час складання оскаржуваної постанови, підтвердженність доказами скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУПАП, та додавши до справи копію матеріалів адміністративного провадження та відеоматеріали.
На запит суду Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області було надано матеріали адміністративного провадження щодо ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУПАП для огляду під час розгляду справи.
Суд, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Згідно постанови про адміністративне правопорушеннясерія ЕНА №6640336 09.02.2026 року об 23:20:31 год. по вулиці Зарічанській 50/1, керував транспортним засобом RENAULT TRAFIC д.н.з. НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_3 , що не пройшов обов`язковий технічний контроль. Чим порушив п.31.3.б ПДР - експлуатація транспортного засобу, який не пройшов обов`язковий технічний контроль та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 121 КУпАП. 
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України).
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно п. 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до пункту 31.3. (б) ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).
Статтею 29 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.
Відповідно до статті 33 Закону України «Про дорожній рух» технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.
Поняття обов`язковості технічного контролю транспортних засобів наведено у положеннях частини першої статті 35 Закону України «Про дорожній рух», за якими обов`язковому технічному контролю підлягають транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.
В той же час, обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України" (частина друга статті 35 Закону України «Про дорожній рух»).
За визначенням, наведеним у частині сьомій статті 35 Закону України «Про дорожній рух», періодичність проходження обов`язкового технічного контролю, який для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років, становить кожні два роки.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 № 137 затверджено Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (далі Порядок № 137), положення якого стосовно періодичності проведення обов`язкового технічного контролю повністю дублюють приписи Закону України «Про дорожній рух».
Так, пунктом 1 Порядку № 137 також встановлена періодичність проходження обов`язкового технічного контролю для вантажних автомобілів незалежно від форм власності вантажопідйомністю до 3.5 тонни із строком експлуатації більше двох років два роки.
Також, пунктом 16 частини 2 Порядку № 137 установлено, що вантажність (вантажопідйомність) транспортного засобу різниця між максимальною масою транспортного засобу (повною масою транспортного засобу) та спорядженою масою транспортного засобу, яка дорівнює масі вантажу, який можна завантажити та перевозити на транспортному засобі.
У відповідності до приписів статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III автомобіль вантажний це автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; автомобіль легковий автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно.
У відповідності до частин 3 та 4 статті 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» при державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).
При державній реєстрації легкових автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (легковий, таксі, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).
Згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу транспортний засіб Renault Trafic НОМЕР_1 відноситься до спеціалізованих вантажних фургонів ритуал 8, повна вага 2990, тобто є вантажним автомобілем.
Згідно наявної в матеріалах інформації з Головного сервісного центру МВС за номерним знаком НОМЕР_1 діючий протокол ОТК не знайдено.
При цьому, жодної відмітки, яка б свідчила про належність вказаного транспортного засобу до категорії легкових автомобілів не зазначено.
Вказані фактичні обставини стороною позивача не оспорюються.
Приписами частини 3 статті 121 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно наявних пояснень повивача в матеріалах справи вбачається, що він 09.02.2026 року приблизно о 23.18, приїхавши за адресою Зарічанська 50/1, зупинив автомобіль біля першого під`їзду, заглушив автомобіль, увімкнувши ручне гальмо та поставив машину на передачу, зайшов до під`їзду. Коли вийшов через 10-15 хвилин, побачив як автомобіль змінив своє місце знаходження, було значно нижче при відсутності його у зв`язку з станом доріг, на дорозі був лід, тим самим спричинив самовільний рух автомобіля із заблокованим стоянковим гальмом, та здійснив зіткнення з іншим автомобілем.
Згідно із сталою практикою Верховного Суду, самовільний рух транспортного засобу з юридичної точки зору прирівнюється до повноцінного керування. Якщо автомобіль рушив самовільно через те, що водій не вжив достатніх заходів, щоб зупинити його, така особа несе повну адміністративну або кримінальну відповідальність як водій. Як підтверджено матеріалами справи позивач знав про стан дороги, проте не вжив достатніх заходів, а саме не повернув керовані колеса в напрямку, який виключав би самовільний рух, не поставив упорів під колеса тощо, з метою. недопущення самовільного руху.
При цьому сам факт експлуатації транспортного засобу без наявного документу про те, що він пройшов обов`язковий технічний контроль, позивачем не оспорюється. При цьому право власності на вказаний автомобіль й підстави його експлуатації позивачем для кваліфікації вказаного правопорушення значення не мають.
Щодо посилання сторони позивача на мету використання вказаного транспортного засобу, то автомобіль, яким керував позивач, є службовим автомобілем, власником якого є ОСОБА_3 . Згідно договору № 2 від 21.08.2025 року п. 1 п.п. 2.1 вказано, що користувач ОСОБА_5 бере зобов`язання використовувати автомобіль RENAULT TRAFIC д.н.з. НОМЕР_1 виключно для виконання службових завдань найманих працівників ФОП ОСОБА_5 , в т.ч. для перевезень ритуальної атрибутики та тіл померлих. Згідно трудового договору від 04.10.2022 року ОСОБА_1 є працівником ФОП ОСОБА_4 . Таким чином вказаний автомобіль не використовувався для задоволення власних потреб.
При цьому суд не бере до уваги посилання сторони позивача на ст.. 35 Закону України «Про дорожній рух», оскільки п. 1 ч. 2 стосується легкових автомобілів, а даний автомобіль є вантажним. 
Аналогічна правова позиція міститься в неодноразових рішеннях суді апеляційної інстанції, зокрема постановах: Другого апеляційного адміністративного суду від 02 травня 2023 р. (справа № 541/3155/22), Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року (справа № 686/10740/24), тощо.
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (частина 1 статті 247 КУпАП).
Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до статті 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
На виконання вимог частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом норм частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України Про Національну поліцію поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Відповідно до підпунктів 1, 4, 9 частини 1 статті 31 Закону України Про Національну поліцію поліція може застосовувати такі превентивні заходи як перевірка документів особи, зупинення транспортного засобу та застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису.
Нормами частини 1 статті 40 Закону України Про Національну поліцію встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Відповідачем на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 (відсутність у позивача відомостей про проходження обов`язкового технічного контролю) було надано до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери (бодікамери) поліцейського, на якому зафіксовано процес розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у спірних відносинах, та складання відповідної постанови серії ЕНА №6640336 від 10.02.2026 року, яку і оскаржує позивач.
Таким чином, враховуючи, що автомобіль Renault Trafic, реєстраційний номер НОМЕР_1 є вантажним автомобілем з вантажопідйомністю менше 3,5 тон в розумінні частини 3 статті 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» та експлуатується з 12.10.2023 року, тобто більше ніж 2 роки, відповідно до наведених вимог частини сьомої статті 35 Закону України «Про дорожній рух», пункту 3 Порядку № 137 вказаний автомобіль підлягає обов`язковому технічному контролю кожні два роки.
Таким чином в діях позивача наявні порушення пункту 31.3. (б) Правил дорожнього руху та відповідно скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 121 КУпАП.
Інші істотні порушення процедури складання оскаржуваної постанови позивачем не вказано та судом не встановлені
З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, а отже і правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а тому підстави для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови відсутні.
Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем не підлягають розподілу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 8,9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд -
В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Шостацького Артема Івановича, Управління патрульної поліції Хмельницької області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, залишити без задоволення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Хмельницького
міськрайонного суду Н.В. Хараджа