Справа № 202/2541/25
№ 2/183/2164/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участі секретаря судового засідання Моісєєва К. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про: 
-стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» заборгованості за Кредитним договором № 1078900 від 26 квітня 2020 року у розмірі 35834,24 грн, 
за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС», Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» про: 
-встановлення факту невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» обов`язку видачі коштів по Кредитному договору № 1078900 від 26 квітня 2020 року, на користь ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
у березні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» через систему «Електронний суд» звернулося до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з цим позовом, у якому, окрім основного позову, просило у порядку розподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_1 (надалі - відповідач, Позичальник) судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.
Позовна заява обґрунтована, в тому числі, укладенням 26 квітня 2020 року між ТОВ «МІЛОАН» (надалі - Товариство, Позикодавець, Первісний кредитор) та ОСОБА_1 в електронній формі договору про споживчий кредит № 1078900 (надалі - Договір, Кредитний договір) внаслідок подання відповідачем в особистому кабінеті на офіційному вебсайті Товариства Заявки на отримання кредиту № 1078900, введення відповідачем одноразового ідентифікатора, направленого Товариством електронним повідомленням (SMS), перерахування Товариством відповідачеві кредитних коштів на Картковий рахунок в сумі 8 000,00 грн на підставі платіжного доручення, переходу прав вимоги від Товариства до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на підставі Договору факторингу № 01/07 від 10 липня 2020 року, переходу прав вимоги від ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» 24 січня 2022 року на підставі Договору факторингу № 1/15, несплатою відповідачем кредиту та процентів, наявністю заборгованості за договором у розмірі 35 834,24 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 7 760,00 грн; заборгованість за відсотками - 27 274,24 грн; заборгованість за комісією - 800,00 грн.
Постановленою 25 травня 2025 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська ухвалою позовну заяву передано для розгляду за підсудністю до Самарівського (на момент передання - Новомосковського) міськрайонного суду Дніпропетровської області.
Постановленою 25 червня 2025 року Самарівським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалою позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ-ПОНГ» залишено без руху.
Постановленою 07 липня 2025 року Самарівським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалою, після усунення недоліків, прийнято до провадження цивільну справу, прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у цивільній справі. Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання. Установлено відповідачеві строк для подання відзиву на позовну заяву, роз`яснено право та строки подання зустрічного позову та доказів. Установлено позивачеві строк на подання відповіді на відзив.
03 липня 2025 року представником відповідача подано заяву про внесення його даних до відомостей про учасників справи, ознайомлення зі справою в електронній формі, задоволену судом
09 липня 2025 року відповідачем через представника подано зустрічну позовну заяву, яка обґрунтована тим, що належні докази перерахування ТОВ «МІЛОАН» коштів ОСОБА_1 - первинний бухгалтерський документ та/або засвідчена його Банком платника виписка про дійсний переказ коштів у дату 26 квітня 2020 року суду не надані, оскільки ТОВ «МІЛОАН» ніяких коштів ніколи за Договором ніколи не видавало. Наголошує, що надана позивачем копія платіжного доручення є неналежним, недопустимим і повністю недостовірним доказом, у тому числі й оскільки банком платника зазначена фінансова установа, що не мала ліцензії на здійснення безготівкових переказів, відкриття рахунків, не була спроможною фактично виконати зазначену операцію, зазначене доручення надане у копії, засвідченій не банківською установою, номер рахунку не відповідає стандарту IBAN, у копії не зазначені повні реквізити сторін платежу, доручення не містить позначки банку про виконання.
10 липня 2025 року відповідачем через представника подано відзив на первісний позов, у якому представник просить відмовити у позові. В обґрунтування відмови покликається на неотримання відповідачем коштів кредиту, відсутність права ТОВ «ЕЛАЄНС» на перерахування коштів від імені позивача, відсутність факту укладення Договору в будь-якому виді через відсутність підпису сторін у Договорі, відсутність належних доказів на підтвердження розрахунків заборгованості, поданих позивачем, відсутність належних та допустимих доказів переходу права вимоги, формальність надання правових послуг представниками позивача.
Разом з відзивом представником відповідача заявлені клопотання про надання доказів, у тому числі оригіналів, про витребування доказів, про надання оригіналів доказів до огляду та виключення копій з числа доказів, про зменшення судових витрат на правничу допомогу, про направлення всіх матеріалів відповідачеві та її представникові електронною поштою.
15 липня 2025 року ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» подало відповідь на відзив, у якому представник указав про зміну назви юридичної особи з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ-ПОНГ» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» (надалі - ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС», позивач, Новий кредитор). У відповіді на відзив представник позивача вказав, окрім доводів, викладених у позові, що хронологія вчинення дій щодо укладення договору у формі електронного правочину, інформація з інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «МІЛОАН» про надсилання SMS на номер відповідача та інформацією з електронного файлу (LogFile застосування коду) щодо підтвердження підписання Позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір у формі електронного правочину містяться у Розділі 6 Кредитного договору «Порядок укладення договору». Відповідачеві надіслано від Первісного кредитора електронне повідомлення (SMS) на номер телефону НОМЕР_1 , з одноразовим ідентифікатором, який, при введенні відповідачем, підтверджує прийняття умов Кредитного договору № 1078900 від 26 квітня 2020 року. Цей Кредитний договір також доступний у особистому кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства за адресою: https://miloan.ua/. Відповідач вчинила ряд дій без здійснення яких Договір був би не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання вказаного Договору в електронній формі. Кредитний договір, на підставі якого позивачем заявлено про стягнення заборгованості, був укладений в електронній формі із застосуванням верифікації та наданням персональних даних відповідача. Відсутність електронних доказів генерації одноразового ідентифікатора за Кредитним договором не може бути підставою для відмови у позовних вимогах, оскільки відсутність кваліфікованого електронного підпису не зумовлює недостовірність певних даних в електронній формі та не ставить під сумнів достовірність електронного доказу. Серед матеріалів справи відсутні докази на підтвердження факту, що персональні дані відповідача були використані неправомірно для укладення Кредитного договору від її імені. Перед отриманням кредиту ТОВ «МІЛОАН» отримав підтвердження, що відповідач має доступ до управління картковим рахунком НОМЕР_10 та може розпоряджатись коштами на цьому рахунку. Надавачем платіжних послуг є ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» - TM FONDY, що має ліцензію на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків та висвітлено у доданому до позовної заяви платіжному дорученні № 18685035 від 26 квітня 2020 року. Станом на дату перерахування коштів - 26 квітня 2020 року, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛАЄНС» (код ЄДРПОУ: 38905834) перебувало у статусі платіжної установи з ліцензією на надання платіжних послуг (вид послуги - переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків), що підтверджується інформацією з офіційного веб-сайту КІС НБУ за електронним посиланням: URL: https://kis.bank.gov.ua/Home/SrchViewLic/30000001003008. Наведена відповідачем судова практика є нерелевантною у цьому спорі, оскільки вона має інший суб`єктний склад, а саме банки, а не фінансові установи.
Вказує, що відповідно до п. 1.2. Кредитного договору сума (загальний розмір) кредиту становить 8 000,00 грн, у валюті: Українські гривні. Згідно з пунктами 1.3., 1.4. Кредитного договору, строк дії кредиту на 30 днів з 26 квітня 2020 року (строк кредитування), з терміном (датою) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 26 травня 2020 року. Враховуючи, що можливість нарахування комісії за надання кредиту прямо встановлена законодавством, чинним на момент укладення договору з відповідачем, підстав для відмови у її стягненні у суду першої інстанції не має. Оскільки відповідач в період дії договору на пільгових умовах, кредит не повернула, продовжила користуватися кредитним коштами, ТОВ «МІЛОАН» відповідно до умов п. 2.2.3., з якими погодився Відповідач, нарахував проценти за користування кредитом за ставкою 5.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.6 Кредитного договору) за 60 днів, тобто за період з 05 червня 2020 року по 03 серпня 2020 року. Наголошує на наявності технічної помилки у витягу з Додатку № 1 Договору факторингу № 01/07 від 10 липня 2020 року, а саме в даті цього договору, яка була непомічена при поданні до суду цього позову. Витяг з додатку № 1 до Договору факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року було посвідчено Сторонами, з однієї Сторони - Директором ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» Лановим Є.М., і іншої Сторони - Директором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Романенко М. Е.
21 липня 2025 року представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив. У запереченнях представник, окрім доводів, указаних у відзиві, вказав, що позивачем після відзиву не подано доказів на підтвердженнях позовних вимог. Надані витяги є недопустимими, оскільки можуть містити дані, внесені позивачем одноосібно. Доказування позивача ґрунтується на припущеннях. Сторона відповідача наполягає на тому, що цей конкретний Договір не був укладений і не підписаний ніяким електронним підписом: ні кваліфікованим, ні одноразовим. Між собою працівники виконавчого органу з питань представництва в судах ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» можуть складати і документи про правничу допомогу один-одному з метою збільшення суми до стягнення. Про перерахування кредитних коштів Позичальнику фінансова установа повинна мати беззаперечні належні докази руху коштів з усіма належними реквізитами для ідентифікації платника, одержувача та призначення платежу. Позивач не надав суду такі докази і заперечує проти їх витребування. Вказує, що виписка по рахунку не є первинним документом, залежить від волі особи, що її склала. Надані позивачем копії не відповідають вимогам для складення, оскільки електронні підписи обох Сторін саме як електронні дані - взагалі не нанесені; Сторони у письмовій формі у жодному документі не погоджували можливість застосування аналогу відтворення власноручних підписів методом копіювання або підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Наголошує на неналежному електронному виді поданих позивачем доказів. Вказує на власні сумніви у поданих позивачем копіях. 
Посилається на неправомірності наведених позивачем розрахунків заборгованості. Наголошує, що відповідно до розрахунку ТОВ «МІЛОАН» по кредиту було фактично сплачено: 240,00 + 512,00 + 240,00= 992,00 грн, що непідтверджено жодними доказами фактичного руху коштів. Відповідачеві про них нічого не відомо. Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Максимальна сума заборгованості відповідно до доказів наданих самим позивачем не може перевищувати: 10720,00-992,00-800,00 = 8 928,00 грн. Умови про продовження строку кредитування чи інших його умов про збільшення витрат по кредиту є нікчемними. Умови про односторонні зміни договору шляхом перерахунку фіксованої процентної ставки, збільшення витрат по кредиту у випадку прострочення чи неповернення суми після закінчення строку кредитування є нікчемними відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, ч. 4-7 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» і не можуть застосовуватись. Безпідставним є продовження нарахування договірних процентів після завершення строку кредитування всупереч ч. 1 ст. 530, ст. 1048, 1050 ЦК України. Заборгованість ніяк не могла перевищувати максимальної суми загальної вартості кредиту зазначеної у копіях, за вирахуванням сум які сам позивач у розрахунку зазначає як сплачені (не надаючи однак жодних доказів фактичного руху коштів), а розрахунки надані позивачем вищевказаним вимогам не відповідають і не підтверджені доказами фактичного руху коштів. Указує, що відповідач може понести судові витрати на оплату судової експертизи у сумі близько 10 000,00 грн.
31 липня 2025 року позивачем подано клопотання про долучення доказів.
Постановленими 25 вересня 2025 року судом ухвалами: 
змінено назву позивача у справі № 202/2541/25 з ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» на ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС»; 
клопотання представника позивача та представника відповідача про витребування доказів та оригіналів задоволені частково та витребувано докази від ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС», ТОВ «МІЛОАН», АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в тому числі зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» та Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» надати суду: оригінал Кредитного договору № 1078900 від 26 квітня 2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з Додатком № 1 - Графіком розрахунків, підписані одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 ; належним чином засвідчені копії первинних документів, виписок з рахунків ТОВ «МІЛОАН» про суми отримані від ОСОБА_1 по Кредитному договору № 1078900 від 26 квітня 2020 року; належним чином засвідчені копії фактичної генерації та надсилання одноразового ідентифікатора ОСОБА_1 для підписання примірника оригіналу Кредитного договору № 1078900 від 26 квітня 2020 року з Додатком № 1 - Графіком розрахунків, у дату укладання;
поновлено ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» процесуальний строк для подання клопотання про витребування доказів; прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до спільного розгляду з первісним позовом ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» об`єднано їх в одне провадження під спільним номером; у зв`язку з прийняттям зустрічного позову справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі; 
у задоволенні клопотання представника відповідача про направлення всіх матеріалів відповідачеві та її представникові електронною поштою відмовлено.
01 жовтня 2025 року ТОВ «МІЛОАН» на виконання ухвали суду подані докази у справу із посиланням на підстави надання - виконання ухвали від 25 вересня 2025 року, в тому числі електронну форму Кредитного договору, вказаного, як оригінал.
01 жовтня 2025 року позивачем повідомлено суду, що немає можливості надати оригінал Договору про споживчий кредит № 1078900 від 26 квітня 2020 року, укладений між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 , та усіх документів, що є невід`ємною частиною Договору, який знаходиться та зберігається на електронному носії у первісного кредитора - ТОВ «МІЛОАН».
07 жовтня 2025 року постановлено ухвалу про задоволення клопотання представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
13 жовтня 2025 року позивачем подано відзив на зустрічну позовну заяву, у якому представник наголосив на правомірності переходу права вимоги, підтвердження позивачем цього факту доказами, наданні належних та допустимих доказів на підтвердження видачі Первісним кредитором грошових коштів. 
17 жовтня 2025 року представником відповідача подано відповідь на відзив на зустрічний позов. У відповіді представник зазначив, що: позивачем надано електронну копію Договору без жодних електронних, як і без власноручних, підписів відповідача і самого ТОВ «МІЛОАН», а тільки з електронним підписом представника позивача; належним чином засвідчені копії первинних документів, виписок з рахунків ТОВ «МІЛОАН» про суми отримані від ОСОБА_1 по Кредитному договору не надані; належним чином засвідчені копії фактичної генерації та надсилання одноразового ідентифікатора ОСОБА_1 для підписання примірника оригіналу Кредитного договору з Додатком № 1 - Графіком розрахунків, у дату укладання, копії повідомлення ОСОБА_1 про підвищення процентної ставки та пролонгації строку кредитування, виписку по рух коштів по рахунку, відкритому для обслуговування банківської картки № НОМЕР_3 , доказів видачі кредитних коштів - не надані. Довідки, роздруківки, файли виготовлені виключно самими кредиторами не можуть бути єдиними доказами цих обставин, так як повністю підконтрольні їм, виготовляються зацікавленими особами, які можуть включити до них будь-яку вигідну для них інформацію. З долучених позивачем документів неможливо встановити те, що саме відповідачем і саме під наданими текстами був застосований будь-яким способом ідентифікатор. Зустрічним позивачем проведено перевірку властивостей файлу електронного доказу - Кредитного договору, долученої ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» до заяви, яку воно називає «оригіналом» та встановлено, що Електронних підписів обох сторін у дату 26 квітня 2020 року файл не містить, а надані позивачем файли за змістом можуть бути відредаговані будь-ким і будь-коли зі зміною, видаленням, додаванням тексту та/або зображень, і не є незмінними. Наданий ТОВ «МІЛОАН» «оригінал» Кредитного договору створений у 2025 році, що відрізняється від вказаної у ньому дати 26 жовтня 2020 року, не зберігається у формі що унеможливлює зміну його змісту та не містить жодних нанесених програмним способом електронних підписів обох Сторін договору у дату 26 жовтня 2020 року, доказами чого є відповідні результати перевірки та скріншоти властивостей наданих файлів виконані відповідачем. Встановити особу, яка могла підписувати платіжне доручення від імені ТОВ «МІЛОАН» неможливо. У виписці з рахунку відповідача будь-яка інформація про надходження коштів від ТОВ «МІЛОАН» та/або з призначенням платежу по Кредитному договору № 1078900 від 26 квітня 2020 року - відсутня. Зарахування коштів від будь-якої іншої особи, окрім ТОВ «МІЛОАН», не є виконанням ним договірного обов`язку і не стосуються предмета спору. У відповіді на відзив на зустрічний позов представник відповідача повторно просив витребувати у позивача і ТОВ «МІЛОАН», ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛАЄНС», АТ КБ «ПРИВАТБАНК» докази та їх оригінали, додатково подано клопотання про витребування додаткових доказів.
20 жовтня 2025 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало докази на виконання ухвали суду.
20 жовтня 2025 року ТОВ «МІЛОАН» подано відзив на зустрічну позовну заяву, у якому представник зазначив про необґрунтованість позовних вимог відповідача, укладання електронного Кредитного договору, вчинення відповідачем дій щодо підписання Кредитного договору, його виконання Позикодавець.
Постановленою судом 17 листопада 2025 року ухвалою відмовлено в задоволенні клопотань та заяв представника відповідача про витребування доказів
Постановленою судом 16 лютого 2026 року ухвалою закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
В судове засідання представник позивача, відповідач та її представник, представник відповідача-2 за зустрічним позовом не з`явилися. Представники позивача, відповідача-2 за зустрічним позовом у заявах по суті справи, представник відповідача в окремій заяві заявили про розгляд справи у їх відсутність. Наполягали на позиціях, викладених у заявах по суті справи.
Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Як убачається з матеріалів справи, 25 квітня 2020 року від імені ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , номер мобільного телефону НОМЕР_1 , складена анкета заява на кредит №1078900 у розмірі 8 000,00 грн, надана суду у засвідченій електронній копії. Згідно з умовами, викладеними у анкеті-заяві, замовлений строк - 30 днів, з 2020-04-26. Дата повернення кредиту: 2020-05-26; Комісія за надання кредиту: 800,00 грн. Нараховується одноразово за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту за договором; проценти за користування кредитом 1 920,00 грн. Нараховуються за ставкою 0,80 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. У цьому письмовому доказі, наданому позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог відсутні відомості про електронний підпис відповідача одноразовим ідентифікатором, містяться відомості про Канал залучення: guruleads / 2205 / cpl1. IP адреса з якої подано заяву: 134.249.100.190; прийняття рішення по заяві 1078900; результат скорингу: 232.00 - Зелена зона; верифікаційні дзвінки (2020-04-26 05:08:54 та 07:47:07 Основний НОМЕР_1 Успішно); рішення: погоджено 2020-04-26.
26 квітня 2020 року між ТОВ «МІЛОАН», в особі генерального директора Вініченка Олексія Віталійовича, який діє на підставі Статуту, як Позикодавцем, та ОСОБА_1 , як Позичальником, укладено Кредитний договір № 1078900 (індивідуальна частина), наданий у засвідченій позивачем електронній копії та отриманий судом в оригіналі, який, згідно з інформацією про властивості, виявлені при огляді, створений 25.03.2020 о 09:51:00, та формат якого є PDF, відповідно до якого Позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором (п.1.1). 1.2. Сума кредиту становить 8 000,00 грн. у валюті: Українські гривні. 1.3. Кредит надається строком на 30 днів з 26 квітня 2020 року. 1.4. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 26 травня 2020 року. кредитом: 26 травня 2020 року. 1.5. Загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити Позичальник за цим Договором (без врахування суми (тіла) кредиту) складає 2 720.00 грн в грошовому виразі та 414,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 10 720.00 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтована реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а Кредитний договір залишиться чинним протягом погодженого строку та що Позикодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі. 1.5.1. Комісія за надання кредиту: 800,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово. 1.5.2. Проценти за користування кредитом: 1920,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,80 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. 1.6. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2.3 цього Договору.
П. 2.1 Кредитного договору визначено, що Кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок. 2.2. Плата за кредитом: 2.2.1. Позичальник сплачує Позикодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2, 1.6. Договору відповідно. 2.2.2. Нарахування Позикодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату фактичного повернення кредиту (включно) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору. 2.2.3. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом Позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п.1.4, якщо Позичальник всупереч умовам цього Договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання Позичальником умов цього Договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти з дня наступного за днем визначеним п.1.4 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів в період правомірного користування кредитом є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний період під час прострочення, це означає, що в період правомірного користування кредитом Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Якщо після настання дати встановленої п.1.4 Договору Позичальник продовжуватиме користуватись кредитом, проценти за стандартною (базовою) ставкою будуть нараховуватись протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено Товариством в односторонньому порядку. При цьому Сторони погодили, що після зупинення Товариством в односторонньому порядку нарахування процентів Товариство вправі в будь-який момент без погодження з Позичальником відновити нарахування таких процентів до моменту повного виконання Позичальником зобов`язань за договором або до моменту припинення нарахування процентів за рішенням Товариства. Незважаючи на інші умови Договору сторони домовились, що якщо Позичальник всупереч умовам цього Договору продовжує користуватись кредитом після спливу терміну (дати) повернення кредиту, проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 Договору в період прострочення Позичальника нараховуються за вибором Позикодавця в якості процентів за користування кредитом або в якості процентів передбачених ст.625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів передбачених ст.625 Цивільного кодексу України, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 Договору. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника.
Положеннями п. 2.3 Кредитного договору передбачено порядок пролонгації кредиту. Зокрема, за п.2.3.1. Позичальник за наявності відповідної пропозиції Позикодавця має право на продовження строку користування/повернення кредиту на таких самих умовах, на певну кількість днів доступну у пропозиції, відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження строку користування кредитом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за продовження кредиту та певну частку Заборгованості по кредиту. Можливі строки продовження та максимальні ставки комісії за продовження кредиту наведені у таблиці. За наявності між сторонами відповідної домовленості (акцептованої Позичальником пропозиції Позикодавця відповідно до розділу 6 Правил), а також на підставі п.3.2.7 Договору, пролонгація може здійснюватись на інших умовах ніж передбачено цим пунктом. 2.3.2. Волевиявлення Позичальника продовжити строк користування/повернення кредиту та укладення угоди про це, згідно п.6.14. Правил, підтверджується здійсненням ним відповідного платежу у спосіб, визначений п.2.5 Договору. 2.4.1. Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4. Договору.
За п. 4.1 Кредитного договору у разі прострочення Позичальником зобов`язань повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього Договору, Позичальник починаючи з дня наступного за днем спливу терміну (дати), вказаного в п.1.4 цього Договору з урахуванням угод про продовженням строку користування/повернення кредиту та оновлених графіків розрахунків, що складаються у зв`язку з укладенням цих угод, зобов`язаний сплатити на користь Товариства пеню у розмірі 0.00 відсотків від суми невиконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення, але у будь-якому випадку не більше 50 відсотків від загальної суми кредиту одержаного Позичальником за цим Договором. Вказана пеня розраховується по дату повного погашення простроченої заборгованості, включаючи день такого погашення або до досягнення максимально можливого розміру визначеного цим пунктом.
Згідно з п. 6 Кредитного договору він укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства. Цим же пунктом визначено порядок дій для укладення договору (оферта в особистому кабінеті Позичальника - надсилання одноразового ідентифікатора Товариством у СМС Позичальнику на мобільний телефон чи через Веб-сайт - застосування отриманого одноразового ідентифікатора для акцепту) та містить угоди та гарантії. Згідно з п.6.5 Кредитного договору встановлено, що цей договір сторони визначили таким, що прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. 
З пункту 10 Кредитного договору вбачається реквізити Позичальника: ОСОБА_1 ; Код: НОМЕР_2 ; Паспорт: НОМЕР_4 ; Адреса проживання: АДРЕСА_1 ; Телефон: НОМЕР_1 .
Наданий Кредитний договір містить додаток у виді Графіку розрахунків, умови кредитування в якому ідентичні вказаному в Договорі.
Позивачем надані в електронних копіях:
- хронологію вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину № 1078900 від 26 квітня 2020 року, з якої вбачається, в тому числі: 4/25/2020 7:56:28 PM Введення позичальником даних по заяві; 4/25/2020 8:01:55 PM Заяву відправлено позичальником на розгляд; 4/25/2020 8:01:55 PM Автоматичні перевірки по заяві; 4/25/2020 8:02:11 PM Перевірка позичальника за даними БКІ; 4/25/2020 8:02:37 PM Скорингова оцінка позичальника; 4/26/2020 8:08:54 AM Верифікація позичальника та заяви кредитним; 4/26/2020 10:36:42 AM Клієнту відправлено SMS повідомлення з проханням внести зміни у заяву \ надати інформацію; 4/26/2020 10:41:39 AM Заяву відправлено позичальником на розгляд; 4/26/2020 10:41:39 AM Автоматичні перевірки по заяві; 4/26/2020 10:42:09 AM Перевірка позичальника за даними БКІ; 4/26/2020 10:42:15 AM Скорингова оцінка позичальника; 4/26/2020 10:47:07 AM Верифікація позичальника та заяви кредитним; 4/26/2020 10:50:52 AM Пропозиція позичальнику інших умов; 4/26/2020 10:50:52 AM Клієнту відправлено SMS повідомлення з пропозицією інших умов кредитування; 4/26/2020 10:50:52 AM Клієнту відправлено e-mail з пропозицією інших умов; 4/26/2020 11:10:51 AM Прийняття позичальником пропозиції інших умов; 4/26/2020 11:10:51 AM Створено пропозицію про укладення кредитного договору (оферту) в особистому кабінеті позичальника 4/26/2020 11:10:51 AM Позичальнику відправлено SMS повідомлення про погодження кредиту та необхідність підписати акцепт на сайті; 4/26/2020 11:10:51 AM Позичальнику відправлено SMS повідомлення з ідентифікатором (кодом) для підписання акцепту та укладення договору; 4/26/2020 11:12:34 AM Позичальником підписано одноразовим ідентифікатором та відправлено Товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт); 4/26/2020 11:12:34 AM Друкована форма укладеного кредитного договору розміщена в особистому кабінеті Позичальника; 4/26/2020 11:12:34 AM Кредитні кошти перераховано на картку Позичальника;
- скріншот з програми з повідомленнями про надсилання СМС, в тому числі: 26.04.2020 о 11:10 на номер телефону НОМЕР_1 з кодом підпису V31377 для перегляду договору та підписання, о 11:12 з кодом підпису U46887для перегляду договору та підписання, о 11.12 про розміщення підписаного договору 1078900 в особистому кабінеті; 27.05.2020 про прострочення 11120,00 грн по кредиту 1078900;
- інформація з електронного файлу (LogFile застосування коду) щодо підтвердження підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір у формі електронного правочину №1078900 від 26.04.2020, згідно з яким ОСОБА_1 , номер контракту 1078900, введено одноразовий ідентифікатор U46887 26.04.2020 11:12:34;
- фотозображення жінки із паспортом громадянина України  ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 ;
- фотозображення сторінки паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 з відміткою про реєстрацію місця проживання.
Позивачем надано у електронній копії платіжне доручення від 26 квітня 2026 року, згідно з яким платник ТОВ «МІЛОАН», код 40484607, через Банк платника ТОВ ФК «Елаєнс», код 38905834, Дебет рах. № НОМЕР_5 перерахувало ОСОБА_1 , код 2974510186, Банк отримувача 516874, Кошти у розмірі 8 000,00 Українська гривня, кредитний рахунок НОМЕР_6 , Призначення платежу: «Кредитні кошти від ТОВ Мілоан згідно договору 1078900». 
Згідно з отриманою судом відповіддю АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту НОМЕР_7 (IBAN НОМЕР_8 ). З долученої до відповіді виписки по рахунку № НОМЕР_7 за період 16-04-2020 - 28-04-2020 - pp. Вбачається, зокрема, що 26 квітня 2020 року на картку НОМЕР_7 відбулося зарахування переказу на суму у валюті операції 8 000,00 UAH, з якої сума у валюті картки 7 960,00, сума комісії 40,00, залишок після операції 7 960,00.
З наданого позивачем в електронній формі розрахунку заборгованості за Договором про споживчий кредит № 1078900, складеного ТОВ «МІЛОАН» вбачається нарахування Товариством відповідачеві 26 квітня 2020 року комісії у 800,00 грн; нарахування процентів згідно з п.1.5.2 договору у період з 26 квітня 2020 року по 27 травня 2020 року у розмірі по 64,00 грн щоденно; нарахування Товариством відповідачеві процентів згідно з п.1.6 договору у період з 27 травня 2020 року по 01 червня 2020 року у розмірі по 400,00 грн щоденно; 01 червня 2020 року: сплата комісії за пролонгацію 240,00 грн, сплата процентів по кредиту 512,00 грн, нарахування комісії за пролонгацію 240,00 грн, сплата тіла кредиту 240,00 грн; у період з 02 червня 2020 року по 04 червня 2020 року відбувалося нарахування процентів згідно з п.1.5.2 договору у розмірі по 62,08 грн щоденно; нарахування Товариством відповідачеві процентів згідно з п.1.6 договору у період з 05 червня 2020 року по 03 серпня 2020 року у розмірі по 388,00 грн щоденно. Загальну суму заборгованості вказано у розмірі 35 834,24 грн, з якої 7 760,00 грн заборгованості за тілом та 27 274,24 грн відсотки, 800,00 грн комісія.
10 липня 2020 року між ТОВ «МІЛОАН» (Клієнт) та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (Фактор) укладено Договір факторингу № 01/07, наданий суду в електронній копії, згідно з яким Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання цього Договору.
25 вересня 2020 року - 05 лютого 2021 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» оплачено ТОВ «МІЛОАН» за відступлення права вимоги, про що надані відповідні електронній копії платіжних доручень.
З наданого позивачем в електронній копії витягу з Додатку до Договору факторингу №01/07 вбачається перехід права вимоги до ОСОБА_1 за договором № 1078900 від 26 квітня 2020 року на суму заборгованості 35 834,24 грн, з якої 7 760,00 грн заборгованості за тілом та 27274,24 грн відсотки, 800,00 грн комісія. Додаток містить печатки ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «МІЛОАН», підписи посадових осіб, дату формування витягу - 15 липня 2025 року.
24 січня 2022 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (Клієнт) та ТОВ «ФК «ПІНГ ПОНГ» укладено Договір Факторингу № 1/15, наданий суду в електронній копії, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові свої права грошової вимоги (надалі також іменуються «права» або «право», в залежності від контексту) до боржників (які надалі, в залежності від контексту, іменуються «Боржники» або «Боржник») зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. В день підписання такого відповідного реєстру до Фактора переходять також права (в тому числі права заставодержателя) за договорами, що укладені в забезпечення виконання зобов`язань Боржників за Основними договорами у разі їх наявності. Права грошової вимоги вважаються відступленими Фактору в день підписання відповідного реєстру. Додаткового оформлення відступлення прав вимоги не вимагається. Після переходу прав вимоги до Фактора останній стає кредитором по відношенню до Боржника та набуває відповідні права вимоги. Таке відступлення не потребує вчинення будь-яких додаткових дій з боку Фактора або Клієнта або підписання будь-яких документів.
13 листопада 2024 року листом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» № 1/15, наданого суду у електронній копії, ТОВ «ФК «ПІНГ ПОНГ» повідомлено про виконання повного розрахунку за договором Факторингу /а.с.35/.
З наданого позивачем у електронній копії витягу з Додатку до Договору факторингу №1/15 від 24 січня 2022 року вбачається перехід права вимоги до ОСОБА_1 за договором №1078900 від 26 квітня 2020 року на суму заборгованості 35 834,24 грн, з якої 7 760,00 грн заборгованості за тілом та 27 274,24 грн відсотки, 800,00 грн комісія. Додаток містить печатки ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ПІНГ ПОНГ», підписи посадових осіб.
02 листопада 2024 року представником ТОВ «ФК «ПІНГ ПОНГ» направлено ОСОБА_1 . За адресою: АДРЕСА_2 досудову вимогу, яку надано в електронній копії.
Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1225877 від 24 березня 2025 року, останньою відомою адресою реєстрації відповідача ОСОБА_1 є: АДРЕСА_3 .
Заяви по суті справи свідчать про наявність спору між сторонами щодо укладання Кредитного договору та його виконання, підстав для відповідальності за неналежне виконання в частині повернення коштів.
Вирішуючи позов, суд ураховує таке.
Щодо вимог зустрічного позову.
Обґрунтовуючи зустрічний позов представник відповідача посилається на висновок Верховного суду України, сформульований в постанові від 21 листопада 2012 року у справі №6-134цс12, та вказує, що згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність. Визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу Зустрічного позивача у правовій визначеності. Задоволення позову про визнання відсутності права вимоги в особи, що вважає себе кредитором, і відсутності кореспондуючого обов`язку особи-боржника у відповідних правовідносинах є спрямованим на усунення правової невизначеності. Тобто, відповідне судове рішення має забезпечити, щоби обидві сторони правовідносин могли у майбутньому знати про права одна одної та діяти, не порушуючи їх. Ефективність позовної вимоги про визнання відсутності права чи про визнання права припиненим має оцінюватися, виходячи з обставин справи залежно від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії). Представник наголошує, що зустрічний позивач просить Суд не про визнання нікчемного правочину недійсним (що Велика Палата Верховного Суду вказала як неналежний спосіб захисту права), а саме про встановлення факту невиконання особисто Первісним кредитором його обов`язку видати грошові кошти у кредит, що відповідає визнанню відсутності права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
Водночас, як наведено у висновку з питань застосування норм права, викладеному у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 910/14224/20:
«82. Одним зі способів захисту, який передбачений частиною другою статті 16 ЦК України, є визнання права. Норми частини другої статті 20 ГК України визначають такі способи захисту, як визнання наявності або відсутності прав.
83. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
84. Отже, зобов`язання містить дві нерозривно поєднані складові - обов`язок боржника вчинити дію або утриматись від її вчинення та право кредитора вимагати виконання цього від боржника.
85. Виходячи з наведеного способами захисту інтересу особи у правовій визначеності при виконанні договірних зобов`язань можуть бути: 1) визнання права позивача; 2) визнання відсутнім (припиненим) обов`язку позивача; 3) визнання відсутнім (припиненим) права вимоги відповідача.
86. Схожі висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 21 листопада 2012 року у справі № 6-134цс12 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц.
87. Водночас застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду.
88. Зокрема, неефективними є такі способи захисту права чи законного інтересу, як визнання права вимоги виконання зобов`язання від відповідача або визнання наявності договірного обов`язку відповідача, оскільки такі способи не ведуть до виконання боржником свого зобов`язання, у тому числі в примусовому порядку, та отримання кредитором належного на виконання зобов`язання. У цьому випадку в позивача виникне потреба повторного звернення до суду.
89. Також слід ураховувати, що наведені вище способи захисту інтересу особи у правовій визначеності при виконанні договірних зобов`язань будуть належними лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите. Зокрема, у таких випадках: кредитор у правовідносинах без звернення до суду з відповідним позовом може звернути стягнення на майно особи, яку він вважає боржником, інших осіб або інакше одержати виконання поза волею цієї особи-боржника в позасудовому порядку; особа не вважає себе боржником у відповідних правовідносинах і не може захистити її право в межах судового розгляду, зокрема, про стягнення з неї коштів на виконання зобов`язання, оскільки такий судовий розгляд кредитор не ініціював (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц).
90. У разі якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора або кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту.».
У справі, що розглядається відповідач фактично звернулась з позовом, метою якого є визнання відсутності права вимоги у Кредитора через встановлення факту невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» обов`язку видачі коштів по Кредитному договору № 1078900. Відтак, оскільки чинний Кредитор (позивач) ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права (що є предметом розгляду первинного позову), звернення відповідача з позовом про визнання відсутності права вимоги у Кредитора шляхом встановлення факту невиконання зобов`язання не є належним способом захисту й в задоволенні зустрічного позову належить відмовити.
Щодо первісного позову.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України Про електронну комерцію.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України Про електронну комерцію електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України Про електронну комерцію).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України Про електронну комерцію електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України Про електронну комерцію).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України Про електронну комерцію відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України Про електронну комерцію у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України Про електронну комерцію визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України Про електронний цифровий підпис.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України Про електронну комерцію).
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20.
Як наведено у висновку з питань застосування норм права, викладеному у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 лютого 2026 року у справі № 758/14925/23:
«...якщо порівнювати електронний підпис одноразовим ідентифікатором із КЕП та УЕП, то основною і єдиною вимогою до першого є забезпечення ідентифікації особи підписувача, тоді як вимоги до КЕП і УЕП стосуються також забезпечення цілісності і незмінюваності даних, що ними підписуються. Тому КЕП і УЕП з технічної точки зору прикріплюються до підписуваних ними даних так, що факт їх використання є очевидним - таке використання змінює формат підписуваного файлу і вимагає застосування спеціальних програмних засобів для перевірки цих підписів і відкриття підписаного з їх допомогою файлу. Натомість електронний підпис одноразовим ідентифікатором не обов`язково повинен поєднуватися із підписуваними ним даними певним чином - він може додаватися до них у будь-який спосіб. Головне, щоб спосіб його додавання до підписаних даних надавав можливість установити, що за його допомогою були підписані ті чи інші дані особою, яка в них указана в якості підписувача.
У разі використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором цей ідентифікатор може бути прикріплений до даних, які ним підписуються, в будь-якій формі і в будь-який спосіб, який надає змогу установити, що за його допомогою були підписані ті чи інші дані саме тією особою, яка в них указана в якості підписувача. Цей ідентифікатор технічно може існувати окремо від підписуваних за його допомогою даних, однак логічно з ними поєднуватися, що може бути встановлено при огляді інформаційно-комунікаційної системи особи, яка згенерувала і надіслала одноразовий ідентифікатор підписувача. Факт поєднання одноразового ідентифікатора з підписаними за його допомогою даними може підтверджуватися тим, що: (а) особа, яка підписала ті чи інші дані, певним чином ідентифікувалася в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, і залишила там свої контактні дані; (б) особа отримала цей ідентифікатор за тими контактними даними, які лишила, і ввела цей ідентифікатор у спеціально відведене поле; (в) ці дії особи були пов`язані саме з її наміром укласти певний договір, що може підтверджуватися тим, що текст договору або посилання на нього візуально розміщувалися поряд із тими полями, в які мав бути введений одноразовий ідентифікатор...
Якщо електронний документ підписаний за допомогою КЕП або УЕП, суд може перевірити достовірність, цілісність і незмінність даних, які в ньому містяться, за допомогою спеціальних програмних засобів або з використанням спеціальних онлайн-сервісів.
Якщо ж електронний документ підписано за допомогою будь-якого іншого електронного підпису (не КЕП чи УЕП), то суд має здійснити окремі процесуальні дії, спрямовані на перевірку цілісності та незмінюваності даних, які в ньому містяться.
Які саме це мають бути дії, залежить від способу надання відповідного процесуального документу до суду (паперова копія, електронний примірник тощо), формату, в якому цей документ зберігається, особливостей електронного підпису, за допомогою якого він підписаний, тощо. При цьому характер цих процесуальних дій визначається особливостями дослідження електронних доказів, що передбачені процесуальним законодавством.
Так, згідно із частиною першою статті 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
При цьому, згідно із частиною третьою ст. 100 ЦПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.
Водночас частиною п`ятою цієї статті передбачено, якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Отже, якщо до суду подано копію електронного доказу, це саме по собі не означає неприйнятність такого доказу як такого. Лише якщо в учасника справи або в суду виникне сумнів щодо цього доказу, то суд може витребувати в учасника справи, який надав таку копію, оригінал електронного документа.
Згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».
Оскільки електронний підпис не завжди може міститися безпосередньо на самому електронному документі або в файлі, який містить цей документ, а може існувати окремо, поєднуючись із електронним документом лише логічно, то з технічної точки зору оригінал електронного документу може зберігатися в декількох файлах, на декількох веб-сторінках, серверах тощо. Тому ознайомлення з таким оригіналом може передбачати вчинення таких дій, як, наприклад: (а) візуальний огляд веб-сторінок, на яких розміщено електронний документ та його електронний підпис; (б) візуальний огляд файлу, в якому зберігається електронний документ, а також акаунту учасника справи на сервісі електронної пошти, який підтверджує, що певній особі засобами електронної пошти надсилався саме цей файл і саме з цього акаунту учасника справи; (в) візуальний огляд інформаційно-комуніційної системи, власником якої створено електронний документ та можливість авторизуватися в цій системі для її користувачів, а також отримати від власника системи відповідний електронний документ за допомогою технічних засобів цієї системи або іншої.
Отже, можливість перевірки судом достовірності, цілісності і незмінюваності електронного документа, залежить перш за все від виду підпису, за допомогою якого він підписаний. Якщо електронний документ підписаний за допомогою КЕП чи УЕП, суд може перевірити достовірність, цілісність і незмінність даних, які в ньому містяться, за допомогою спеціальних програмних засобів або з використанням спеціальних онлайн-сервісів.
Якщо до суду не було надано примірників електронного кредитного договору з підписом за допомогою КЕП чи УЕП (електронний документ підписано за допомогою будь-якого іншого електронного підпису), то суд має здійснити окремі процесуальні дії, спрямовані на перевірку цілісності та незмінюваності даних, які в ньому містяться та з`ясувати: (а) чи направлявся примірник електронного кредитного договору відповідачу на визначену ним електронну адресу або на його акаунт у цій же інформаційно-комунікаційній системі; (б) якщо так, то в якому вигляді він відправлявся (прикріплений файл, посилання на веб-сторінку тощо); (в) чи існує технічна можливість внести зміни до примірника електронного договору після його укладення і направлення відповідачу в односторонньому порядку без його згоди. Відповідно, якщо в ході здійснення цих дій буде встановлено, до прикладу, що відповідачу було надіслано лише посилання на веб-сторінку, де міститься договір, а сам текст договору на цій сторінці викладено у простому ПДФ-форматі, то підтвердження цілісності і незмінюваності тексту цього договору фактично немає, оскільки цей формат дозволяє власнику веб-сторінки (сайту) вносити зміни в односторонньому порядку. Якщо ж договір був направлений відповідачу у вигляді прикріпленого ПДФ-файлу, з електронної адреси позивача, яка чітко дає зрозуміти, що це саме його адреса, і сам текст листа та додатки до нього технічно неможливо змінити, то це є належним підтвердженням цілісності і незмінюваності електронного документа.
Для здійснення відповідного огляду інформаційно-комунікаційної системи з метою ознайомлення з оригіналом електронного документа, у залежності від доказування і з урахуванням конкретних обставин справи, суд може залучити спеціаліста або призначити відповідну судову експертизу (статті 74, 103 ЦПК України).».
У цій справі встановлено факт направлення відповідачеві одноразового ідентифікатора U46887 для підписання Кредитного договору ОСОБА_1 . Водночас, наданий суду у простому ПДФ-форматі Кредитний договір, як оригінал електронного доказу, при дослідженні властивостей містить відомості про створення 25.03.2020 о 09:51:00, однак не містить даних про автора, відомостей про його підписання одноразовим ідентифікатором U46887 відповідачем, підписання КЕП, УЕП, іншим електронним підписом посадової особи Первісного кредитора, накладення захисту від змін та виправлень. Тобто, Кредитний договір, яким позивач підтверджує виникнення у відповідача зобов`язання, поданий для дослідження у виді, що не виключає можливість змін та корегування за допомогою сторонніх програмних засобів. 
Відтак, наданий суду оригінал Кредитного договору не підтверджує факт того, що саме з указаним Договором ознайомилася відповідач, підписала його шляхом введення одноразового ідентифікатора на веб-сайті Товариства, в електронному кабінеті Позичальника чи шляхом направлення СМС повідомлення, а відтак - погодила умови кредиту, вказані у Кредитному договорі, в тому числі й щодо процентів, комісії.
Водночас, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини першої статті 1054 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору).
Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій статті 634 ЦК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). 
Наявними у справі доказами у їх сукупності у виді доказів ініціювання відповідачем процедури укладення Договору, отримання одноразового ідентифікатора, наданого позивачем суду платіжного доручення від 26 квітня 2026 року, відповіді АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про отримання ОСОБА_1 на рахунок грошових коштів у розмірі 8 000,00 грн підтверджується факт укладання між Первісний кредитором та відповідачем Кредитного договору та отримання, в межах вказаного договору 8 000,00 грн.
Однак, в цьому випадку та за умови ненадання підписаного Договору неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки суду не надано умов, запропонованих відповідачеві.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві умови, відсутності домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, відсутня можливість перевірки правомірності нарахованих позивачем відповідачеві процентів та комісії.
Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив.
Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «МІЛОАН», а потім і ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС», не повернуті, Кредитор має право вимагати виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження № 61-20093св19) зазначено, що:
«в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Встановивши, що анкета-заява від 18 березня 2011 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту.
Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19).».
Щодо посилань представника відповідача про відсутність доказів на підтвердження переходу права вимоги, то відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Однією із форм відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Визначення факторингу міститься у ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги,за яким приймаються на себе ризики виконання таких вимог і прийом платежів.
Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення зобов`язання) за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Так матеріали справи містять відповідні договори, за якими, з урахуванням наданих витягів з реєстрів, право вимоги перейшло до позивача. Доказів повернення кредиторам заборгованості матеріали справи не містять, надані суду договори факторингу, витяги з реєстру права вимоги підписані посадовими особами контрагентів та не викликають у суду сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності. Відтак, суд висновує про наявність підстав для задоволення позову частково та стягнення з відповідача на користь позивача 7 760,00 грн тіла кредиту, а в решті позову належить відмовити.
Посилання представника відповідача на відсутність права ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» на перерахування коштів від Первісного кредитора до відповідача спростовується тим, що станом на дату перерахування коштів - 26 квітня 2020 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛАЄНС» (код ЄДРПОУ: 38905834) перебувало у статусі платіжної установи з ліцензією на надання платіжних послуг (вид послуги - переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків), що підтверджується перевіреною судом загальнодоступною інформацією з офіційного вебсайту КІС НБУ за електронним посиланням: URL: https://kis.bank.gov.ua/Home/SrchViewLic/30000001003008. Датою виключення з реєстру ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» вказано 30 квітня 2023 року й підстав для висновку про неправомірність господарської операції. проведеної ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» 26 квітня 2020 року суд не вбачає.
Аргументи представника відповідача про те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження виникнення правовідносин між сторонами, переходу права вимоги, суд відхиляє, оскільки саме на відповідача, як сторону, що заперечує проти виникнення правовідносин покладено обов`язок надати докази у спростування такого (в тому числі і щодо використання іншими особами персональних даних фізичної особи). Докази, долучені представником відповідача у виді відповідей з АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в яких міститься інформація про зарахування відповідачеві 26 квітня 2020 року 7 960,00 грн не спростовують відомості, отримані судом, оскільки у відповіді не зазначено про відрахування комісії при зарахуванні коштів від Кредитодавця. Відсутність у справі відомостей про надавача отриманих відповідачем 26 квітня 2020 року коштів у розмірі 8 000,00 грн, за умови ненадання відповідачем доказів на підтвердження іншого джерела отримання, ніж Первісний кредитор, спростовує посилання відповідача про відсутність підстав для стягнення коштів саме на користь позивача. 
Суд приймає до уваги посилання представника відповідача про невизнання факту сплати відповідачем частини заборгованості 01 червня 2020 року, відсутності доказів такої сплати, водночас враховує принцип диспозитивності та те, що позивач у позові просив стягнути заборгованість, у складі тіла кредиту якої вказана сума 7 760,00 грн, відтак висновує про наявність підстав для стягнення саме вказаної суми, а не отриманих 8 000,00 грн у силу дії принципу диспозитивності.
Усі інші доводи та заперечення представників позивача, представника відповідача, представника відповідача-2 за зустрічним позовом, за встановлених судом обставин, як самі по собі так і у сукупності не є підставою для задоволення позовних вимог, чи відмови у позові, а тому не досліджуються судом.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України в зв`язку з частковим задоволенням позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено на 21,66 % (7 760,00 грн з заявлених 35 834,24 грн), з відповідача на користь позивача слід стягнути 524,69 грн. Оскільки в задоволені зустрічного позову відмовлено, судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.
Крім того, у позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються, у тому числі, з витрат на правову допомогу, у розмірі 6 000,00 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
За змістом норм ст. 19 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
При цьому згідно зі статтею 30 згаданого Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Факт надання правової допомоги адвокатом та отримання її клієнтом підтверджується наданими суду доказами, а саме: договором № 43657029 про надання правничої допомоги від 01 листопада 2024 року, умовами якого визначено, що загальна вартість Послуг складається з вартості наданих юридичних послуг (поточне супроводження), згідно тарифної сітки, вказаної у п. 4.8 даного Договору, а також гонорар, який зазначений у п. 4.9. даного Договору (п.4.1); за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін; сума, вказана в п. 4.1 є Гонораром адвоката; У разі прийняття судом по матеріалам Позовної заяви позитивного рішення, Клієнт зобов`язується сплатити гонорар на користь Адвоката у розмірі 6 000 гривень. Оплата здійснюється в гривневому еквіваленті, відповідно до місцевого курсу на дату укладення цього Договору та у порядку, передбаченому Розділом 4 цього Договору (п.4.9); актом № 1078900 про підтвердження факту надання правничої допомоги від 03 березня 2025 року, згідно з яким адвокат надав клієнтові правничу допомогу на суму 6 000,00 грн (правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» 1,5 год загалом 2 250,00 грн; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, позивач 3 год загалом 3 000,00 грн; формування додатків до позовної заяви (письмові докази) 1 год 750,00 грн); детальним описом робіт від 03 березня 2025 року, обсяг і вартість яких відповідає акту; додатковою угодою № 1078900 від 03 березня 2025 року, згідно з якою, зокрема, доповнено розділ «4. Порядок здійснення розрахунків» договору новим пунктом такого змісту: «4.9..За здійснення представництва та захист інтересів Клієнта в суді у справі про стягнення кредитної заборгованості та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги, пов`язаних з розглядом даної справи, відповідно до умов цього договору, Клієнт виплачує Адвокату гонорар, у порядку та строки за погодженням сторін. Виплата гонорару здійснюється на умовах попередньої оплати (авансування) та/або, що підтверджується підписаним сторонами відповідним Актом про надання професійної правничої допомоги, складеним та підписаним сторонами на підставі Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатом». 
Доказів на підтвердження сплати позивачем представникові коштів на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн суду не надано. Суд зауважує, що позивач у позовній заяві не заявляв клопотання про надання додаткового строку для подання доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, оплати за актом № 1078900. Однак суд ураховує й те, що умовами Договору про надання правничої допомоги № 43657029 встановлено оплату Клієнтом гонорару після ухвалення рішення. 
Разом з тим, у питанні критеріїв, які застосовуються при визначенні розміру витрат на правничу допомогу суд дотримується висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Так, Верховний Суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
При цьому, суд ураховує, що ст. 10 ЦПК України визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини, у п. 80 Рішення від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01) вказав, що відшкодовуються тільки ті судові витрати, які були доведені, що вони були необхідними та фактично понесеними, а також обґрунтованими щодо розміру, у п. 34 Рішенні у справі «Гімадуліна та інші проти України» (Заяви №№ 30675/06, 30785/06, 32818/06, 34468/06 та 49001/06), яке набуло статус остаточного 20 березня 2010 року, та у п. 268 Рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04), яке набуло статус остаточного 02 червня 2014 року, п. 95 Рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11) від 26 лютого 2015 року нагадав, що відповідно до його практики заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.
У п. 154 Рішення Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» судом висвітлене нагадування, що за статтею 41 Конвенції він відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. Крім того, пункт 2 правила 60 Регламенту передбачає, що будь-яке клопотання, подане на підставі статті 41 Конвенції, має зазначати конкретні суми, розбиті на пункти, і супроводжуватися необхідними документами на їх підтвердження, інакше Суд може відхилити це клопотання повністю або частково. Також вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З урахуванням наведеного, оцінюючи об`єктивно складність цієї справи, подання представником позивача заяви про розгляд справи без його участі, подання відповідачем клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, з огляду на приписи п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд убачає наявність підстав для зменшення розміру витрат на правову допомогу, з 6 000,00 грн до 3 000,00 грн, оскільки розмір витрат на правову допомогу є вочевидь не співмірним ціні позову та не розумним.
При цьому, суд ураховує, що позов задоволено на 21,66 % (7 760,00 грн з заявлених 35834,24 грн). Відтак, пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 649,80 грн витрат на правову допомогу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 223, 263-265 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» заборгованість за Кредитним договором № 1078900 від 26 квітня 2020 року, що утворилася станом на 24 січня 2022 року у розмірі 7 760 (сім тисяч сімсот шістдесят) гривень 00 копійок.
У решті позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» судові витрати в сумі 1 174 (одна тисяча сто сімдесят чотири) гривні 49 копійок, які в цілому складаються з 524,69 грн витрат по сплаті судового збору та 649,80 грн витрат на правову допомогу.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення у повному обсязі складене та підписане 18 травня 2026 року після закінчення відпустки головуючого судді.

Учасники справи:
позивач за первісним позовом, відповідач-1 за зустрічним - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС», код в ЄДРПОУ: 43657029; місцезнаходження за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1; IBAN: НОМЕР_9 в АТ «Сенс Банк» МФО: 300346;
відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ;
відповідач-2 за зустрічним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», код в ЄДРПОУ 40484607; місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Багговутівська, буд. 17-21.

Суддя         Д. О. Парфьонов