ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2026 року	справа № 380/20075/25	

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Крутько О.В., розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-досвідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-досвідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (далі також відповідач), в якій просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» №ЦО-4037 від 28.04.2025, яким ОСОБА_1 змінено групу та строк інвалідності та визнано рішення МСЕК від 08.05.2024 необґрунтованим.
Аргументи учасників справи.
В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 06.06.2025 за місцем проживання йому простим листом надійшов Витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи №ЦО-4037 від 28.04.2025, згідно якого 2 група інвалідності, загальне захворювання, терміном на 2 роки йому встановлена необґрунтовано. Ступені функціональних порушень та ступені обмеження життєдіяльності відповідають критеріям встановлення 3 групи, загальне захворювання, терміном 1 рік (05.05.2024 – 08.05.2025). Дата чергового переогляду 05.04.2025. 
Позивач наголошує, що про дату чергового переогляду - 05.04.2025, його повідомлено фактично лише 06.06.2025, тобто через 2 місяці після того як строк переогляду закінчився.
Позивач звертає увагу, що підставою для перевірки прийнятого рішення МСЕК від 08.05.2024 був лист ДБР від 31.01.2025 №3187 25/10-2-02-01-1348/25, що не відповідає змісту Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Постановою КМУ від 15.11.2024 №1338 (далі Положення) та Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Постановою КМУ від 15.11.2024 №1338 (далі Порядок), підставою проведення перевірки обґрунтованості та скасування/зміни рішень про встановлення інвалідності повинна бути наявність постанови слідчого, прокурора або ухвали слідчого судді, рішення суду. Лист Державного бюро розслідувань не є процесуальними рішеннями, які оформляються постановою, а тому у відповідача були відсутні підстави для проведення перевірки обґрунтованості рішення МСЕК на підставі вказаного листа.
Позивач зазначає, що медична справа, на підставі якої МСЕК прийнято рішення про встановлення 2-ї групи інвалідності, не була предметом перевірки ЦОФСО, а відтак не ґрунтується на результатах медичних обстежень та документів, які засвідчують стан здоров`я на дату прийняття рішення МСЕК (08.05.2024).
Позивач звертає увагу, що на примірнику Витягу з рішення ЦОФСО №4037 від 28.04.2025 зазначено, що головуючим у справі щодо нього був член експертної команди ОСОБА_2 , яка підписала витяг з рішення, яка згідно інформації на веб-сайті ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» є лікарем - кардіологом (https://ndimspi.gov.ua/pro-instytut/). А відтак, в порушення вищевказаних норм Положення та Порядку головуючим у його справі (де основний діагноз був травматологічний: двобічний коксартроз на фоні асептичного некрозу головок обох кульшових суглобів) під час оцінювання була лікар-кардіолог, а не травматолог-ортопед, який фактично мав вирішальний голос у справі. Тому позивач стверджує, що кардіолог не може бути компетентною та уповноваженою особою в діагнозі по травматології та не може встановлювати, чи перевіряти діагнози травматологічного характеру.
Позивач наполягає, що термін встановлення зміненої 3-ї групи інвалідності 1 рік із зазначенням дати (08.05.2024 – 08.05.2025), тобто заднім числом, не відповідає вимогам абз.16 п.40 Порядку. Позивач вказує, що експертна команда ЦОФСО не могла об`єктивно, без проведення огляду, встановити стан його здоров`я рік назад, а тому дата встановлення інвалідності 3-ї групи з 08.05.2024 є необґрунтованою, безпідставною та незаконною, що тягне за собою визнання рішення ЦОФСО протиправним.
Відповідач проти позову заперечив, подав відзив на позовну заяву, зазначив, що до відповідача надійшов лист від Державного бюро розслідування за вих. № 3187/-25/10-2-02-01-1348/25 від 31.01.2025 року з додатком: постановою слідчого ДБР від 31 січня 2025 року у кримінальному провадженні № 62024000000000923 від 21.10.2024 для її виконання Центром оцінювання функціонального стану особи ДУ «УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ УКРАЇНИ», щодо ОСОБА_1 - вказаний у постанові слідчого ДБР за порядковим № 1308. Серед інших медико-експертних справ до відповідача була передана й справа ОСОБА_1 . В постанові слідчого ДБР від 31.01.2025 вказано, що під час досудового розслідування кримінального провадження виникла необхідність у перевірці обґрунтованості рішень, прийнятих експертними командами (медико-соціальними експертними комісіями) щодо встановлення груп ряду працівників державних і правоохоронних органів, а саме ОСОБА_1 , який зазначений у постанові слідчого ДБР за № 1308. 
Відповідач стверджує, що на дату прийняття оскаржуваного рішення у відповідача були усі законні підстави та повноваження, тим паче обов`язок у відповідності до ч. 7 ст. 110 КПК України перевірити обґрунтованість рішення МСЕК про встановлення ОСОБА_1 II групи інвалідності, за усіма наявними медичними документами наданими позивачем до МСЕК.
Відповідач вказує, що постановою Кабінету Міністрів України передбачено можливість перегляду висновків МСЕК не лише з ініціативи самої особи, але й у разі надходження відповідних запитів від державних органів, наділених контрольними або правоохоронними функціями. Таким чином, у разі надходження постанови слідчого, уповноважений орган у сфері медико-соціальної експертизи, яким є відповідач з 01.01.2025 відповідно до наказу МОЗ України від 03.12.2024 № 2022 та частини 7 статті 110 КПК України, зобов`язаний був забезпечити перевірку законності та обґрунтованості прийнятого рішення МСЕК за усіма наявними документами у переданій відповідачу медичній справі.
Встановлені обставини справи.
ОСОБА_1 з 17.11.2003 працює в органах прокуратури, обіймає посаду прокурора Радехівського відділу Шептицької окружної прокуратури Львівської області.
08.05.2024 згідно рішення КЗ «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» (обласна МСЕК №3) ОСОБА_1 встановлено інвалідність 2-ї групи строком на 2 роки, яке оформлене випискою з акту огляду МСЕК №605199 від 08.05.2024. Дата чергового переогляду 08.05.2026. Діагноз МСЕК: двобічний коксартроз на грунті асептичного некрозу головок стегнових кісток справа 3 стадія, зліва 2 стадія. Комбіновані контрактури стегон, більше виражені справа. Больовий синдром. Протипоказання МСЕК: тривале стояння та ходьба.
У період з 14.01.2025 до 28.04.2025 експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи провела перевірку обґрунтованості рішення медико-соціальної експертної комісії № 1052/3 від 08.05.2024, яким ОСОБА_1 встановлено групу інвалідності. 
За результатами перевірки прийнято рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 28.04.2025 № ЦО-4037, згідно якого відповідач дійшов висновку, що ІІ група інвалідності, загальне захворювання, терміном на 2 роки встановлена необґрунтовано. Ступені функціональних порушень та ступені обмеження життєдіяльності відповідають критеріям встановлення ІІІ групи інвалідності, загальне захворювання терміном на 1 рік (08.05.2024 – 08.05.2025). Дата чергового переогляду – 05.04.2025. Згідно рішення підставою для ініціювання перевірки зазначено постанову слідчого, прокурора, ухвалу слідчого судді стосовно особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі судді, та вказано реквізити документів, на підставі яких ініційовано перевірку: лист від ДБР № 3187-25/10-2-02-01-1348/25 від 31.01.2025, кримінальне провадження № 62024000000000923 від 21.10.2024.
Позивач не погодився з цим рішенням та звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке. 
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. 
Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами є Закон України від 21.03.1991 № 875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (далі - Закон № 875-ХІІ). 
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 875-ХІІ особа з інвалідністю - особа із стійкими фізичними, психічними, інтелектуальними або сенсорними порушеннями, які при взаємодії з різними бар`єрами можуть заважати її повній та ефективній участі в житті суспільства нарівні з іншими.
За приписами ст. 3 Закону № 875-ХІІ інвалідність повнолітній особі встановлюється за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи, проведеного експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ч. 1-6 ст. 6 Закону № 875-ХІІ захист прав, свобод і законних інтересів осіб з інвалідністю забезпечується в судовому або іншому порядку, встановленому законом.
Особа (її уповноважений представник) має право оскаржити рішення медико-соціальної експертної комісії, експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи в порядку адміністративного оскарження відповідно до Закону України "Про адміністративну процедуру" з урахуванням особливостей, встановлених Основами законодавства України про охорону здоров`я, та/або в судовому порядку.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022. У подальшому строк дії воєнного часу продовжений та такий триває станом на час розгляду справи. 
Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 22 жовтня 2024 року «Щодо протидії корупційним та іншим правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів» (надалі – Рішення РНБО від 22.10.2024 року), введеним в дію Указом Президента України від 22 жовтня 2024 року № 732/2024, вирішено рекомендувати Офісу Генерального прокурора, Службі безпеки України, Державному бюро розслідувань, Національній поліції України, Національному антикорупційному бюро України прозвітувати у місячний строк про вжиті заходи реагування щодо виявлення, розслідування та протидії корупційним й іншим кримінальним правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів. За результатами проведеної роботи запропонувати відповідні кадрові та організаційні рішення. 
Підпунктом «б» пункту 2 Рішення РНБО від 22.10.2024 року вирішено Кабінету Міністрів України забезпечити утворення Міністерством охорони здоров`я України разом з Державним бюро розслідування, Службою безпеки України, Національною поліцією України, обласними, Київською міською військовими адміністраціями у тижневий строк робочих груп із перевірки рішень медико-соціальних експертних комісій щодо встановлення інвалідності посадовим особам відповідних державних органів. 
На виконання Рішення РНБО від 22.10.2024 року Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанови від 25 жовтня 2024 р. № 1207 та 08 листопада 2024 р. № 1276, якими внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 р. № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи». 
Наказом МОЗ України від 26.10.2024 № 1809 «Про покладання прав та обов`язків Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ» було покладено права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ на відповідача - Державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (код згідно з ЄДРПОУ 03191673) з дати підписання цього наказу. 
Наказом МОЗ України від 26.10.2024 № 1809 затверджено Положення про Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ (надалі – Положення). 
Пунктом 8 Положення встановлено, що комісія проводить перевірку, зокрема й за запитами правоохоронних органів, обґрунтованості рішень, прийнятих обласними, Київською та Севастопольською центральними міськими комісіями, і в разі необхідності скасовує їх. 
З 01.01.2025 в повному обсязі набули чинності положення Постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 р. № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи», якою затверджені: 
Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; 
Критерії направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; 
Порядок функціонування електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи; 
Критерії встановлення інвалідності. 
Абзацами 2 та 6 пункту 3 Постанови від 15 листопада 2024 р. № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» (далі Постанова) було встановлено, що повноваження, права і обов`язки медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи, а також повноваження, права і обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я припиняються 31 грудня 2024 року. 
Перевірка обґрунтованості рішень медико-соціальних експертних комісій, прийнятих до моменту припинення їх повноважень, прав і обов`язків, проводиться Центром оцінювання функціонального стану особи в порядку, встановленому для перевірки обґрунтованості рішень експертних команд відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою. 
Відповідно до пункту 7 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року № 1338, та пункту 8 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року № 90), наказом МОЗ України від 03.12.2024 року № 2022 покладено права та обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи на Державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (ідентифікаційний код згідно з ЄДРПОУ 03191673). 
Підпунктом 2 пункту 8 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи було встановлено, що Центр оцінювання функціонального стану особи: проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями: на виконання ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду стосовно зазначеної в ухвалі слідчого судді або рішення, ухвалі суду особи, за запитом робочої групи із забезпечення моніторингу в сфері оцінювання, утвореної керівником обласної, Київської міської державної адміністрації (військової адміністрації), або за результатами моніторингу наявних в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи даних. 
Пунктом 51 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (надалі – Порядок), встановлено, що Центр оцінювання функціонального стану особи проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями:
- на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді стосовно особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі слідчого судді;
- за запитом робочої групи із забезпечення здійснення моніторингу у сфері оцінювання повсякденного функціонування особи, утвореної керівником обласної, Київської міської держадміністрації (військової адміністрації) (далі - робоча група з моніторингу);
- за результатами моніторингу оцінювання, здійснення якого забезпечується Центром оцінювання функціонального стану особи. 
Суд встановив, що до відповідача надійшов лист від Державного бюро розслідування за вих. № 3187/-25/10-2-02-01-1348/25 від 31.01.2025 року з додатком: постановою слідчого ДБР від 31 січня 2025 року по кримінальному провадженню № 62024000000000923 від 21.10.2024 року для її виконання Центром оцінювання функціонального стану особи ДУ «УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ УКРАЇНИ», щодо ОСОБА_1 вказаний у постанові слідчого ДБР за порядковим № 1308. 
Серед інших медико-експертних справ до відповідача була передана й справа ОСОБА_1 . 
З огляду на вказані обставини, враховуючи вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року за № 1338, яка в повному обсязі набула чинності з 01.01.2025, Державним бюро розслідувань було направлено на адресу ДУ «УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ УКРАЇНИ» на який з 01.01.2025 року покладено права та обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи, лист за вих. № 3187-25/10-2-02-01-1348/25 ДБР з додатком до нього, а саме, постановою слідчого від 31.01.2025 року, прийняту в рамках кримінального провадження № 62024000000000923 для її виконання, що кореспондується з абз. 1 п. 51 Порядку. 
Відповідно до частини 7 стаття 110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується. 
Враховуючи вказані вище обставини, експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи в межах наданих повноважень та на виконання постанови слідчого проведений аналіз документів в медико-експертної справі ОСОБА_1 на підтвердження підстав прийняття рішення МСЕК щодо встановлення ІІ групи інвалідності. 
Суд висновує, що відповідач мав обов`язок виконати чинне рішення РНБОУ від 22.10.2024, постанову слідчого ДБР від 31.01.2025 у кримінальному провадженні № 62024000000000923, яка була направлена на адресу відповідача супровідним листом ДБР за вих. № 3187-25/10-2-02-01-1348/25 від 31.01.2025 року (з урахуванням нерозголошення відомостей досудового розслідування у відповідності до ст. 222 КПК України).
Таким чином, твердження позивача про проведення відповідачем перевірки без достатніх правових підстав, тобто за відсутності у нього належного документа на підставі якого ініційовано проведення перевірки обґрунтованості рішення МСЕК щодо встановлення II групи інвалідності, не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується належними доказами. 
Також суд відхиляє доводи позивача про те, що медична справа, на підставі якої МСЕК прийнято рішення про встановлення 2-ї групи інвалідності, не була предметом перевірки ЦОФСО, оскільки з оскаржуваного рішення слідує, що команда вивчала медико-експертну справу позивача. Копії медичних документів позивача долучені відповідачем разом з відзивом на позовну заяву.
Відповідно до пункту 76 постанови Верховного Суду від 20.02.2026 року у справі № 280/4630/25 відповідач має право проводити перевірку обґрунтованості рішень МСЕК стосовно відповідної особи не лише за її ініціативою або у разі настання встановленого строку, а й за наявності чітко визначених підстав, що впливають з його контрольно-моніторингових функцій. Такими підставами можуть бути: на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді, що Відповідачем було законно здійснено на виконання постанови слідчого ДБР від 31 січня 2025 року у кримінальному провадженні № 62024000000000923, що свідчить про законність дій Відповідача. Якщо документ правоохоронного органу, на який посилається відповідач має характер процесуального акту в межах кримінального провадження та є обов`язковим до виконання, його отримання створює для відповідача правовий обв`язок реагування в межах компетенції визначеної пунктом 51 Порядку 1338 (пункт 80 постанови Верхового суду від 20.02.2026 року у справі № 280/4630/25). 
Пунктом 51 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Постановою КМУ від 15.11.2024 року за № 1338, встановлено, що Центр оцінювання функціонального стану особи проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями: на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді стосовно особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі слідчого судді. 
Перевірка обґрунтованості рішень МСЕК за постановою слідчого є передбаченою чинним законодавством процедурою та дії Відповідача щодо проведення перевірки обґрунтованості рішення МСЕК за відсутності звернення позивача до Центру оцінювання функціонального стану особи із заявою про її переогляд не виходять за межі його компетенції та відповідає нормам Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (Постанова КМУ №1338).
У відповідності до пункту № 11 оскаржуваного рішення, експертна команда вивчила надану медико-експертну документацію та дійшла висновку, що II група інвалідності, загальне захворювання, терміном на 2 роки позивачу встановлено необґрунтовано. Ступені функціональних порушень та ступені обмеження життєдіяльності відповідають критеріям встановлення ІІІ групи інвалідності, загальне захворювання, терміном на 1 рік (08.05.2024-08.05.2025). Дата чергового переогляду 05.04.2025. (Постанова КМУ №1337 від 03.12.2009 р.). 
Відповідно до абзаців 11, 12, 13 пункту 51 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, якщо за результатами перевірки прийнято рішення про необхідність проведення повторного оцінювання, про це повідомляється особі, повторне оцінювання якої повинно бути проведено, рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) та на адресу її електронної пошти (за наявності), а також відображається в електронній системі для лікаря, який направив, обґрунтованість рішення за яким перевіряється. 
Оцінювання проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова. 
За результатами перевірки обґрунтованості рішень та оцінювання Центр оцінювання функціонального стану особи приймає рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення. 
Так, 28.04.2025 року експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО за результатами проведеного аналізу медико-експертної справи Позивача, та з урахуванням медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження, було встановлено, що ІІ група інвалідності, загальне захворювання, встановлена необґрунтовано та не відповідають чинному законодавству. 
Враховуючи дані наявної медичної документації та результати обстеження надані в медичній справі позивача ОСОБА_1 , при оцінюванні функціонального стану, ступені функціональних порушень та ступені обмеження життєдіяльності відповідають критеріям встановлення ІІІ групи інвалідності, загальне захворювання, терміном на 1 рік.
Результат перевірки медико – експертної справи позивача оформлений у вигляді Протоколу розгляду під час перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 28.04.2025 року за № ЦО-4037, рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 28.04.2025 року за № ЦО-4037 та Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 28.04.2025 року за № ЦО-4037.
Підпунктом 2 пункту 8 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 р. № 1338 (в редакції, чинній у період з 01.01.2025 по цей час), встановлено, що Центр оцінювання функціонального стану особи проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями: на виконання ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду стосовно зазначеної в ухвалі слідчого судді або рішення, ухвалі суду особи, за запитом робочої групи із забезпечення моніторингу в сфері оцінювання, утвореної керівником обласної, Київської міської державної адміністрації (військової адміністрації), або за результатами моніторингу наявних в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи даних. 
Якщо за результатами перевірки прийнято рішення про необхідність проведення повторного оцінювання особи, про це повідомляється особі, повторне оцінювання якої має бути проведено, на адресу її електронної пошти, а в разі відсутності електронної пошти - шляхом надсилання в паперовій формі протягом п`яти календарних днів засобами поштового зв`язку рекомендованого листа з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/ зареєстрованого місця проживання (перебування), а також відображається в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи для лікаря, який направив на оцінювання, по якому проводиться перевірка обґрунтованості рішення. 
Оцінювання в такому випадку здійснюється на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження, та проведених необхідних досліджень на базі державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова. 
Центру оцінювання функціонального стану особи у відповідності до постанови слідчого доручено перевірити обґрунтованість експертного рішення на підставі документів, які були раніше подані Позивачем на МСЕК та на підставі яких було винесено рішення.
Отже, спірний індивідуальний акт, а саме рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО від 28.04.2025 № ЦО-4037, яким було скасоване попереднє рішення МСЕК про встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності, загальне захворювання, у контексті частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України прийняте у порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством України, зокрема відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою КМУ від 15 листопада 2024р. № 1338, Положення про Центр оцінювання функціонального стану особи, затвердженого наказом МОЗ України від 03.12.2024 № 2022, а тому є законним та обґрунтованим. 
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» рішення медико-соціальних експертних комісій не мають абсолютного чи остаточного характеру, а підлягають перегляду у випадках, коли виникають обґрунтовані сумніви щодо їх законності, об`єктивності або відповідності фактичним обставинам справи. 
Постановою Кабінету Міністрів передбачено можливість перегляду висновків МСЕК не лише з ініціативи самої особи, але й у разі надходження відповідних запитів від державних органів, наділених контрольними або правоохоронними функціями. Таким чином, у разі надходження постанови слідчого, уповноважений орган у сфері медико-соціальної експертизи, яким є відповідач з 01.01.2025 відповідно до наказу МОЗ України від 03.12.2024 року № 2022 та частини 7 статті 110 КПК України, зобов`язаний був забезпечити перевірку законності та обґрунтованості прийнятого рішення МСЕК за усіма наявними документами у переданій відповідачу медичній справі. 
За фактичними обставинами справи, рішення про необхідність проведення повторного оцінювання не приймалось, а здійснювалась перевірка обґрунтованості рішення, прийнятого медико-соціальною експертною комісією.
За таких обставин, не повідомлення чи несвоєчасне повідомлення позивача про повторне оцінювання особи не може розцінюватися як порушення його прав, оскільки проведення безпосереднього огляду особи у такому випадку не передбачалося. 
Експертна команда діяла в межах процедури перевірки обґрунтованості рішення МСЕК 2019 року на підставі наявних у справі медичних документів, без ухвалення рішення про необхідність проведення повторного оцінювання особи. 
Разом з тим, на адресу позивача було направлено лист від 18.02.2025 № 540/03-19 ДУ «УкрДержНДІМСПІ МОЗ України» про необхідність прибуття до клініки інституту у період з 18.02.2025 по 18.03.2025 для проведення обстеження в умовах стаціонару та надання усіх наявних у нього медичних документів щодо стану здоров`я, на який позивач надав відповідь, що у період з 14.01.2025 по 17.01.2025 уже пройшов медичне обстеження з метою перевірки законності рішення МСЕК щодо встановлення інвалідності, в умовах стаціонару у відділенні експертизи, відновлення функціонування і тифлореабілітації у ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» за адресою: м. Дніпро, провулок Ф.Макаревського, 1-А, про що отримав виписку із медичної карти стаціонарного хворого №201 від 17.01.2025.
Отже, позивач був проінформований про проведення перевірки обґрунтованості рішення МСЕК щодо встановлення йому групи інвалідності, проте не скористався правом пройти повторне обстеження та надати додаткові документи для підтвердження такого рішення.
Пунктом 7 Положення передбачено, що склад експертної команди формується індивідуально для кожного оцінювання з урахуванням необхідних для проведення оцінювання спеціалізації лікарів з переліку лікарів, які мають право проводити оцінювання в складі експертних команд Центру оцінювання функціонального стану особи. 
Рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 28.04.2025 № ЦО-4037 прийнято експертною командою у складі: Ханюкова І.Я. (головуючий у справі) кардіологія, Паніна С.С. терапія, Забара О.Ю. ортопедія і травматологія. 
Отже, у складі експертної команди були лікарі відповідної спеціалізації для оцінювання функціонального стану особи – позивача. Порушень при формуванні складу експертної команди не встановлено.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 17 березня 2020 року у справі № 240/7133/19, від 25 вересня 2018 року у справі № 804/800/16 та від 26 вересня 2018 року у справі № 817/820/16, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку МСЕК, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. 
Суд вправі перевірити законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів законодавчих актів про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності. 
При цьому, вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційним повноваженням відповідних МСЕК, яке суд не може перебирати на себе, оскільки це, з поміж іншого, вимагає наявності медичної освіти та спеціальної підготовки (висновок Верховного Суду у справі № 0540/7965/18-а при розв`язанні спору щодо оскарження рішення МСЕК). Також, висновком Верховного Суду у Постанові від 12 червня 2020 р. у справі №810/5009/18, встановлено, що надання оцінки діагнозу особи на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад виходить за межі судового розгляду. При цьому, в постанові від 30 листопада 2020 року у справі № 200/14695/19-а Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відступу від вищевикладених правових висновків.
Тобто, питання встановлення або не встановлення особі інвалідності та зміна груп інвалідності, відноситься виключно до компетенції спеціалізованих установ в медичній сфері, які наділені відповідними повноваженнями, що було встановлено вищевказаними судовими актами.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії"[ВП]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000,"Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", заява № 21151/04, п. 72, від 08.04.2008, і "Москаль проти Польщі", заява № 10373/05, п. 51, від 15.09.2009), та зазначив, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.
Відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду суди вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів діючого законодавства. 
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (параграф 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»). 
Пунктом 41 Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. 
За наведених обставин справи, суд не встановив порушення процедури прийняття рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 28.04.2025 № ЦО-4037 та підстав для його скасування.
Решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують. 
Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Натомість, відповідач позовні вимоги спростував.
Відповідно до положень ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку що оскаржуване рішення є правомірним, підстави для задоволення позову відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
З огляду на відмову у задоволенні позову, судові витрати стягненню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 72, 77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295 КАС України суд 
В И Р І Ш И В :

Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-досвідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (адреса: 49005, м. Дніпро, провулок Феодосія Макаревського, 1-А, ЄДРПОУ: 03191673) про визнання протиправним та скасування рішення.
Судові витрати стягненню не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя	Крутько Олена Василівна