УХВАЛА

10 червня 2026 року 
м. Київ
справа № 420/26397/25
адміністративне провадження № К/990/25337/26 
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шевцової Н. В., перевіривши касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2026 у справі № 420/26397/25 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 також в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення комісії, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 також в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 звернулися до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України (далі також відповідач), в якому просили:
- визнати противоправним та скасувати рішення, зазначене в протоколі засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 50/в від 30.05.2025, затвердженого заступником Міністра оборони України генерал-лейтенантом ОСОБА_5 від 09.06.2025, згідно якого комісія прийняла рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги: батьку, матері, дружині та дочці загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок травми, одержаної в результаті нещасного випадку, пов`язаної з проходженням військової служби, молодшого лейтенанта ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975;
- зобов`язати Міністерство оборони України в особі Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення і виплату одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, батьку, матері, дружині та дочці, загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок травми, одержаної в результаті нещасного випадку, пов`язаної з проходженням військової служби, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , молодшого лейтенанта ОСОБА_6 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 в порядку та в розмірах, що передбачені статтями 16, 16-2, 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;
15.12.2025 рішенням Одеського окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2026, позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом №50/в від 30.05.2025 про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , молодшого лейтенанта ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути питання про призначення і виплату одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, членам сім`ї: батьку - ОСОБА_1 , матері - ОСОБА_2 , дружині - ОСОБА_3 та дочці - ОСОБА_4 , загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , молодшого лейтенанта ОСОБА_6 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 в порядку та в розмірах, що передбачені статтями 16, 16-2, 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням висновків суду викладених у даному рішенні.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
На зазначені рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції Міністерство оборони України подало касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 02.06.2026.
Відповідно до статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.
Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Приписами частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Обґрунтовуючи підставу для касаційного оскарження судового рішення, відповідач зазначив, що вона подана на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України та вказав, що у подібних правовідносин суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 13.05.2026 у справі № 580/7601/24.
Суд зазначає, що подаючи касаційну скаргу на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник касаційної скарги не вказав, яку саме норму права (пункт, частину, статтю) закону або іншого нормативно-правового акта, суд апеляційної інстанції неправильно застосував без урахування висновку Верховного Суду, та не обґрунтував у чому саме полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права, та, як на думку заявника, відповідна норма повинна застосовуватися, а також яким чином вказана норма права впливає на вирішення справи по суті позовних вимог.
Верховний Суд також зазначає, що цитування уривків з постанови Верховного Суду, не є належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Суд вважає, що підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою (наведенням) конкретних висновків суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було неправильно застосовано, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Враховуючи викладене, Верховний Суд вважає недоведеним наявність підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права.
Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження. 
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України та не викладення з належним обґрунтуванням представником позивача у касаційній скарзі підстав для касаційного оскарження судових рішень у цій справі, визначених пунктом 1 та 4 частини четвертої статті 328 КАС України, а тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2026 у справі № 420/26397/25 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 також в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення комісії, зобов`язання вчинити певні дії - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. В. Шевцова