Справа № 521/20836/25
Провадження № 1-кп/521/1206/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі: 
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12025164470000278 від 19.09.2025 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Овідіополь, Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на теперішній час відбуває покарання в ДУ «Одеська виправна колонія №14», раніше судимого:
- 26.03.2015 року Овідіопольським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном строком на 1 рік 6 місяців;
- 24.05.2018 року Біляївським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном строком на 2 роки;
- 06.11.2018 року Біляївським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 289, ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць з конфіскацією майна;
- 03.02.2020 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці з конфіскацією всього особистого майна;
- 10.03.2020 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців з конфіскацією всього особистого майна;
- 28.07.2021 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 7 місяців з конфіскацією майна, звільнений 29.07.2021 року по відбуттю строку покарання;
- 31.03.2022 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років (початок строку відбування покарання з 19.12.2021 року);
- 02.10.2023 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 3 місяці;
- 19.10.2023 року Біляївським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 1 місяць,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції»,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , відбуваючи покарання у вигляді позбавлення волі в Державній установі «Одеська виправна колонія № 14», що по вул. Краснова, 2А у м. Одесі, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на отримання незаконних прибутків, вирішив вчинити нові корисливі кримінальні правопорушення, направлені на заволодіння коштами громадян шляхом обману, з використанням мобільного телефону, у якому було установлено мобільний додаток «ОЛХ» з доступом до всесвітньої мережі Інтернет.
З цією метою, у невстановлений час, ОСОБА_3 , заздалегідь домовився із невстановленою особою про передачу йому на територію Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» SIM-карту оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» з номером НОМЕР_1 та мобільного терміналу марки «Motorola» ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 .
У подальшому, діючи всупереч розділу ІІ Переліку продуктів харчування, предметів першої необхідності, інших речей та предметів, заборонених для передавання ув`язненим і засудженим, а також для користування та зберігання при собі, який є Додатком №3 до Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5, згідно якого до заборонених предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких засудженими заборонено належать радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, комунікатори, мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, скетч-картки поповнення рахунку мобільного зв`язку, пейджери, роутери тощо), друкарські машинки, розмножувальні прилади та гарнітура до них, за допомогою отриманого мобільного терміналу та SIM-карти оператора мобільного зв`язку «Лайфселл», використовуючи при цьому всесвітню мережу Інтернет, розмістив оголошення на сайті «OLX» про продаж неіснуючого товару «Пральна машинка, Одеса, Хаджибейський район» зі світлинами та вказав свій номер телефону НОМЕР_1 , створивши таким чином неправдиве оголошення, та в подальшому надавав потерпілим дані банківської платіжної карти АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_4 , відкритої на ім`я ОСОБА_5 , яка була необізнаною з протиправними намірами ОСОБА_3 та незаконним джерелом надходження грошових коштів.
Так, 12.09.2025 року о 16 годині ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні Державної установи «Одеська виправна колонія № 14», діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, реалізовуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом обману з використанням інтернет-ресурсів, у листуванні у месенджері «Telegram» з потерпілою ОСОБА_6 , надав заздалегідь неправдиві відомості щодо продажу неіснуючого товару, пральної машинки, якої ОСОБА_3 фактично не мав у власності і розпорядженні, та повідомив потерпілій, що для доставки вказаного товару необхідно здійснити повну оплату в сумі 4000 гривень на банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_4 , яка відкрита на особу ОСОБА_5 , після чого, здійснить відправлення за послугами ТОВ «Нова Пошта» на будь-яке відділення, яке зможе прийняти габаритну посилку, на що потерпіла ОСОБА_6 , погодилася. При цьому ОСОБА_6 , будучи впевненим в порядності намірів ОСОБА_3 , тобто особи що розмістила оголошення та надала всю інформацію стосовно продажу пральної машинки, не підозрюючи дійсних злочинних намірів останнього, на виконання вище вказаних домовленостей 12.09.2025 року о 17 годині 52 хвилини за допомогою телефонного додатку «Приват24», який установлено в телефоні потерпілої, перевела з власного карткового рахунку № НОМЕР_5 власні грошові кошти у сумі 4000 гривень, на вказану ОСОБА_3 банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 .
У подальшому, ОСОБА_5 , будучи необізнаною з протиправними намірами ОСОБА_3 та незаконним джерелом надходження грошових коштів, діючи за його вказівками, зняла кошти готівкою, на які придбала продукти харчування та передала посилкою до Державної установи «Одеська виправна колонія № 14», на ім`я ОСОБА_3 , обернувши грошові кошти на користь останнього, тим самим надала змогу ОСОБА_3 розпорядитися коштами, які належать потерпілому, на власний розсуд.
Після цього ОСОБА_3 , на зв`язок з потерпілою більше не виходив, товар не доставив, спричинивши своїми протиправними діями матеріальну шкоду ОСОБА_6 , на загальну суму 4000 гривень.

Крім того, 12.09.2025 року о 17 годині ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні Державної установи «Одеська виправна колонія № 14», впевнившись, що його шахрайські дії залишаються не викритими, та існує реальна можливість вчинити нові злочинні умисні дії, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, реалізовуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом обману з використанням інтернет-ресурсів, у листуванні у месенджері «Telegram» з потерпілим ОСОБА_7 , надав заздалегідь неправдиві відомості щодо продажу неіснуючого товару, пральної машинки, якої ОСОБА_3 фактично не мав у власності і розпорядженні, та повідомив потерпілому, що для доставки вказаного товару необхідно здійснити повну оплату в сумі 3500 гривень на банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_4 , яка відкрита на особу ОСОБА_5 , після чого, здійснить відправлення за послугами ТОВ «Нова Пошта» на будь-яке відділення, яке зможе прийняти габаритну посилку, на що потерпілий ОСОБА_7 , погодився. При цьому ОСОБА_7 , будучи впевненим в порядності намірів ОСОБА_3 , тобто особи що розмістила оголошення та надала всю інформацію стосовно продажу пральної машинки, не підозрюючи дійсних злочинних намірів останнього, на виконання вище вказаних домовленостей 12.09.2025 року о 17 годині 34 хвилини за допомогою телефонного додатку «SenseBank», який установлено в телефоні потерпілого, перевів з власної банківської карти № НОМЕР_6 власні грошові кошти у сумі 3500 гривень, на вказану ОСОБА_3 банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 .
У подальшому, ОСОБА_5 , будучи необізнаною з протиправними намірами ОСОБА_3 та незаконним джерелом надходження грошових коштів, діючи за його вказівками, зняла кошти готівкою, на які придбала продукти харчування та передала посилкою до Державної установи «Одеська виправна колонія № 14», на ім`я ОСОБА_3 , обернувши грошові кошти на користь останнього, тим самим надала змогу ОСОБА_3 розпорядитися коштами, які належать потерпілому, на власний розсуд.
Після цього ОСОБА_3 , на зв`язок з потерпілим більше не виходив, товар не доставив, спричинивши своїми протиправними діями матеріальну шкоду ОСОБА_7 , на загальну суму 3500 гривень.

Крім того, 15.09.2025 року о 17 годині ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні Державної установи «Одеська виправна колонія № 14», впевнившись, що його шахрайські дії залишаються не викритими, та існує реальна можливість вчинити нові злочинні умисні дії, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, реалізовуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом обману з використанням інтернет-ресурсів, у листуванні у месенджері «Telegram» з потерпілим ОСОБА_8 , надав заздалегідь неправдиві відомості щодо продажу неіснуючого товару, пральної машинки, якої ОСОБА_3 фактично не мав у власності і розпорядженні, та повідомив потерпілому, що для доставки вказаного товару необхідно здійснити повну оплату в сумі 4200 гривень на банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_4 , яка відкрита на особу ОСОБА_5 , після чого, здійснить відправлення за послугами ТОВ «Нова Пошта» на будь-яке відділення, яке зможе прийняти габаритну посилку, на що потерпілий ОСОБА_8 , погодився. При цьому ОСОБА_8 , будучи впевненим в порядності намірів ОСОБА_3 , тобто особи що розмістила оголошення та надала всю інформацію стосовно продажу пральної машинки, не підозрюючи дійсних злочинних намірів останнього, на виконання вище вказаних домовленостей 15.09.2025 року о 17 годині 47 хвилини через термінал ВПС «Фінансовий світ» ТОВ ФК «Контрактовий дім» №1090046, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 34, переказав власні грошові кошти у сумі 4195,80 гривень, на вказану ОСОБА_3 банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 .
У подальшому, ОСОБА_5 , будучи необізнаною з протиправними намірами ОСОБА_3 та незаконним джерелом надходження грошових коштів, діючи за його вказівками, зняла кошти готівкою, на які придбала продукти харчування та передала посилкою до Державної установи «Одеська виправна колонія № 14», на ім`я ОСОБА_3 , обернувши грошові кошти на користь останнього, тим самим надала змогу ОСОБА_3 розпорядитися коштами, які належать потерпілому, на власний розсуд.
Після цього ОСОБА_3 , на зв`язок з потерпілим більше не виходив, товар не доставив, спричинивши своїми протиправними діями матеріальну шкоду ОСОБА_8 , на загальну суму 4195 гривень 80 копійок.

Крім того, 15.09.2025 року об 11 годині ОСОБА_3 , впевнившись, що його шахрайські дії залишаються не викритими, та існує реальна можливість вчинити нові злочинні умисні дії, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, реалізовуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом обману з використанням інтернет-ресурсів, у листуванні у месенджері «Telegram» з потерпілим ОСОБА_9 , надав заздалегідь неправдиві відомості щодо продажу неіснуючого товару, пральної машинки, якої ОСОБА_3 фактично не мав у власності і розпорядженні, та повідомив потерпілому, що для доставки вказаного товару необхідно здійснити повну оплату в сумі 3700 гривень на банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_4 , яка відкрита на особу ОСОБА_5 , після чого, здійснить відправлення за послугами ТОВ «Нова Пошта» на будь-яке відділення, яке зможе прийняти габаритну посилку, на що потерпілий ОСОБА_9 , погодився. При цьому ОСОБА_9 , будучи впевненим в порядності намірів ОСОБА_3 , тобто особи що розмістила оголошення та надала всю інформацію стосовно продажу пральної машинки, не підозрюючи дійсних злочинних намірів останнього, на виконання вище вказаних домовленостей 15.09.2025 року об 11 годині 33 хвилини через термінал АТ КБ «Приват Банк» №0202450, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна, 7, переказав власні грошові кошти у сумі 3700 гривень, на вказану ОСОБА_3 банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 .
У подальшому, ОСОБА_5 , будучи необізнаною з протиправними намірами ОСОБА_3 та незаконним джерелом надходження грошових коштів, діючи за його вказівками, зняла кошти готівкою, на які придбала продукти харчування та передала посилкою до Державної установи «Одеська виправна колонія № 14», на ім`я ОСОБА_3 , обернувши грошові кошти на користь останнього, тим самим надала змогу ОСОБА_3 розпорядитися коштами, які належать потерпілому, на власний розсуд.
Після цього ОСОБА_3 , на зв`язок з потерпілим більше не виходив, товар не доставив, спричинивши своїми протиправними діями матеріальну шкоду ОСОБА_9 , на загальну суму 3700 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , провину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст. 190 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини вчинення кримінальних правопорушень викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро покаявся.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190 КК України, підтвердивши викладені обставини в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглянув справу відповідно з ч. 3 ст. 349 КПК України.
При цьому судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому засіданні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України.
З урахуванням викладеного, оцінивши показання обвинуваченого як належний, допустимий та в даному випадку достатній доказ, суд приходить до висновку про кваліфікацію дій ОСОБА_3 , за встановлених судом обставин за ч.2 ст. 190 КК України, як незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжкими злочинами, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, суд враховує рецидив злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При цьому каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. У будь-якому разі покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.
Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим діянь, обставини їх вчинення, фактично спричинені наслідки кримінальних правопорушень, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, а саме: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, та обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, а саме: рецидив злочинів, з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий та враховуючи його поведінку під час судового розгляду, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, добровільно, своєю активною поведінкою сприяв з`ясуванню обставин вчинення даних кримінальних правопорушень, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , неможливе без ізоляції від суспільства на певний строк, оскільки останній будучи раніше засудженим за вчинення умисних кримінальних правопорушень проти власності, відповідних висновків для себе не зробив, тобто не піддався заходам перевиховання, та знов відбуваючи покарання у ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» продовжив вчиняти умисні кримінальні правопорушення проти власності, що свідчить про його свідоме нехтування правилами встановленими в суспільстві, відсутність бажання стати на шлях виправлення, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість, а тому суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання в межах санкції ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі, що на переконання суду, буде проявом справедливості кримінальної відповідальності, при цьому відсутні підстави для застосування при призначенні покарання ст. ст. 69, 75 КК України.
Також враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше засуджений, а саме 19.10.2023 року Біляївським районним судом Одеської області за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, та не відбувши покарання, вчинив нові злочини, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ч.1 ст. 71 КК України частково приєднати до покарання, призначеного за новим вироком суду, невідбуту частину покарання за попереднім вироком у виді 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.
Процесуальні витрати відсутні.
Цивільний позов по справі заявлений не був. 
Питання речових доказів суд вирішує у порядку передбаченому ст.100 КПК України.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 5, 50, 65, 71, 96-1, ст. 96-2КК України, ст.ст. 100, 368-371, 373-376 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково - у вигляді 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі, приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за попереднім вироком, а саме вироком Біляївського районного суду Одеської області від 19.10.2023 року.
Остаточно до відбуття  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити покарання у виді 1 (один) рік 4 (чотири) місяці позбавлення волі.
Строк відбування остаточно призначеного покарання ОСОБА_3 , рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.
Речові докази, а саме: 
- мобільний телефон марки «Motorola» темно-синього кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_7 , ІМЕІ2: НОМЕР_8 , на підставі ч.9 ст. 100 КПК України, ст. 96-1, ч.1 ст. 96-2 КК України, у зв`язку із застосуванням спеціальної конфіскації, вилучити у власність держави Україна.
- сім картку оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» з номером НОМЕР_9 - знищити.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. 

Суддя: ОСОБА_1