08.04.2026 Справа № 756/17419/25

Провадження №2/756/2112/26
Унікальний № 756/17419/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2026 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:
головуючого судді Луценко О.М.,
за участю секретаря Галелюк Т.О.
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації,-
ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до  ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації. 
А саме, просить зобов`язати відповідача ОСОБА_2 привселюдно принести вибачення за свої дії, зокрема оприлюднити вибачення у ЗМІ, розміщенням в газеті "Українська правда" або іншій за аналогією, у якій привселюдно принести вибачення та стягнути з відповідача на мою користь суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що впровадженні Дарницького районного суду на розгляді перебуває судова справа № 760/1555/25. У зазначеній справі ОСОБА_1 є позивачем. 24.10.2025 р. у справі № 760/1555/25 до Дарницького районного суду м. Києва надійшов відзив на позов від ОСОБА_2 , який є адвокатом ОСОБА_3
Як вбачається зі змісту відзиву, він містить неправдиві відомості про позивача які є негативними, не відповідають дійсності, є образливими для позивача, ганьбить його честь, гідність і ділову репутацію. У відзиві відповідач зазначає "Протягом з грудня 2022 до весни 2024р.р. Відповідач 1 ( ОСОБА_3 ) виконував роботи на об`єктах ТОВ "С-ПРОФІ". Всупереч нормам чинного законодавства України, з метою ухилення від сплати податків, Позивач з особитої банківської картки виплачував Відповідачу 1 заробітну плату на його особисту банківську картку. Іноді оплата виконаних робіт здійснювалася готівкою". Згідно із п.8 ч.3 ст.178 ЦПК України повідомляю, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які Відповідач 1 поніс та очікує понести в зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції складаються з витрат на професійну правничу допомогу та становить 40 000,00 грн". При цьому до позивача заявлені безпідставні вимоги про стягнення на користь правопорушника з позивача грошових коштів в розмірі 40000 грн., нібито за понесені відповідачем ОСОБА_3 судові витрати, без долучення до справи жодного документального доказу, оскільки ОСОБА_2 надає адвокатські послуги на підставі договору безоплатну первинну допомогу. Під час розгляду справи № 760/1555/25 у суді, у судовому засіданні, яке відбулось 08.10.2025 р., відповідач ОСОБА_3 , заявив, що "їх" адвокат у відрядженні, не долучивши до суду жодного документованого доказу що зафіксовано у протоколі судового засідання. Окрім того в матеріалах кримінальних проваджень, містяться офіційні документи, якими підтверджено факт працевлаштування ОСОБА_3 та підтверджено факт отримання ним заробітної платні в офіційній формі, при тому підтверджено отримання ОСОБА_3 грошового забезпечення на відрядження, до якого останній не поїхав, про причини не повідомив, гроші не повернув, по витратах не звітував, при тому здійснив крадіжку, викрав дороговартісне обладнання, інструменти, матеріали, після чого з 2023 року, з лютого місяця на роботі не з`явився, переховувався від позивача. Тому, ствердження ОСОБА_2 цілком у повній мірі не відповідають дійсності, є фактичним наклипом на позивача. З початку березня 2022 року позивач не перебуваю в м. Києві, і тому жодним чином не міг передавати готівку ОСОБА_3 . Ніяких робіт з грудня 2022 року по 2024 рік ОСОБА_3 не виконував.
Отже, як вважає позивач, із вказаного вище вбачається, що інформація, яка поширена відповідачами, є недостовірною та такою, що порочить її честь, гідність, ділову репутацію, а тому підлягає спростуванню. Крім того, позивач стверджує, що така інформація принижує його честь, гідність та ділову репутацію та завдає йому моральної шкоди, яка проявляється в порушенні звичайного способу життя та погіршення його психологічного стану, душевних переживаннях, зміні в організації її життя при спілкуванні із оточуючими, необхідністю додаткових пояснень тощо. Ці переживання і зміни його організації життя мають причинно-наслідковий зв`язок та зумовлені розміщенням відомостей у відзиві. Таким чином, позивач зазначив, що поширивши необмеженому колу осіб відносно нього недостовірну інформацію, зміст якої ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію, оскільки в ній містяться відомості про події та факти, які ніколи не існували та негативно його висвітлюють перед суспільством, а тому вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідачів 100 000грн. у відшкодування моральної шкоди. У зв`язку з чим, позивач звертається до суду з даним позовом.
Позивачем до суду подані додаткові пояснення, відповідно до яких зазначив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , погрожували позивачу вбивством, чому є свідки, зі свого особистого мобільного номеру телефону ОСОБА_3 надіслав у Вайбер обзаливі повідомлення з погрозами, оскільки цими діями позивачу заподіяно значну шкоду, наслідки тривають, а саме погіршення стану здоров`я, нервування, витрачання часу на підготовку позовів, заяв та спростовувати недостовірної інформації заподіяло йому моральну та матерілальну шкоду. 
02.12.2025року від відповідача до суду надійшов відзив відповідно до якого відповідач проти наданого позову заперечує, просить суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що в даній справі ОСОБА_1 подав позов до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Відповідач ОСОБА_2 надавав правову допомогу ОСОБА_3 на підставі Договору про надання адвокатських послуг від 15.10.2025р. Відповідачем було опрацьовано надану інформацію від ОСОБА_3 , підготовано відзив на позовну заяву по справі №760/1555/25, і після погодження ОСОБА_3 , подано до Дарницького районного суду м. Києва. Враховуючи дані положення, представником ОСОБА_3 , адвокатом ОСОБА_2, було визначено, що «Згідно із п.8 ч.3 ст.178 ЦПК України повідомляю, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які Відповідач 1 поніс та очікує понести в зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції складаються з витрат на професійну правничу допомогу та становить 40 000,00 грн.». З незрозумілих причин позивач вказує, що адвокат ОСОБА_2 надає ОСОБА_3 послуги на підставі договору про безоплатну первинну допомогу, проте дане твердження не відповідає дійсності. Адже надання правової допомоги здійснюється на підставі договору про надання адвокатських послуг, який є платним. Таким чином позивачем було подано даний позов, щоб вплинути на відповідача, з огляду на його представництво інтересів ОСОБА_3 в рамках справи №760/1555/25.В судовому засіданні 27.11.2025р. ОСОБА_1 під час слухання справи заявив Суду - «Та пішла ти…!!!!» й покинув судове засідання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27.11.2025р. по справі №760/1555/25 позовні вимоги ОСОБА_1 залишені без розгляду. Не погоджуючись з даною Ухвалою ОСОБА_1 подав чергове клопотання про відвід ВСЬОМУ складу суддів Дарницького районного суду м. Києва та передачі справи на розгляд в Оболонський районний суд м. Києва. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації відмовити в повному обсязі. 
Позивач до судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким позов задовольнити. 
Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував щодо їх задоволення.
Заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Як встановлено в судовому засіданні впровадженні Дарницького районного суду на розгляді перебувала судова справа № 760/1555/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. 
24.10.2025 р. у справі № 760/1555/25 до Дарницького районного суду м. Києва надійшов відзив на позов від ОСОБА_2 , який є адвокатом ОСОБА_3
Відповідач ОСОБА_2 надавав правову допомогу ОСОБА_3 на підставі Договору про надання адвокатських послуг від 15.10.2025р. Відповідачем було опрацьовано надану інформацію від ОСОБА_3 , підготовано відзив на позовну заяву по справі №760/1555/25, і після погодження ОСОБА_3 , подано до Дарницького районного суду м. Києва. 
Враховуючи дані положення, представником ОСОБА_3 , адвокатом ОСОБА_2, було визначено, що «Згідно із п.8 ч.3 ст.178 ЦПК України повідомляю, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які Відповідач 1 поніс та очікує понести в зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції складаються з витрат на професійну правничу допомогу та становить 40 000,00 грн.». Надання правової допомоги здійснюється на підставі договору про надання адвокатських послуг, який є платним.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27.11.2025р. по справі №760/1555/25 позовні вимоги ОСОБА_1 залишені без розгляду.
Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Згідно з ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Згідно ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.
Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі Постанова Пленуму ВСУ) визначено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Враховуючи специфіку даної категорії справ, обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.
При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право
Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.
У випадку звернення особи із заявою до профільних організацій судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей) (п.16 Постанови Пленуму ВСУ).
Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Суд не може погодитися із позицією позивача про те, що викладена позиція відповідача у відзиві, може свідчити про факт поширення відповідачем негативної інформації відносно позивача.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.
Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.
Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.
Позивач стверджував, що в відзиві викладена інформація, яка не відповідає дійсності та яка принижує честь та гідність позивача.
Така інформація, на думку суду, є оціночним судженням, адже не містить жодних конкретних даних, а є правовою позицією відповідача.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу, частина перша статті 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.
Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій формі, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду.
Як вбачається з положень ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Оскільки, суд прийшов до висновку, що висловлювання відповідача є оціночними судженнями та такими, що не порочить честь та гідність позивача, а тому відсутні підстави для стягнення моральної шкоди.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що позивач не довів обставини, на які посилався, як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України. 

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 19, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
Суддя: О.М. Луценко