ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5360/26 Справа № 194/1534/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Хоменко Д.Є. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:
судді-доповідача Никифоряка Л.П.,
суддів Гапонова А.В., Агєєва О.В.,

Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі справу, що виникла з сімейних правовідносин в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2026року, головуючий у суді першої інстанції Хоменко Д.Є.,
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2025року ОСОБА_1 подала позов в суд проти ОСОБА_2 з вимогою про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення сином — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.
Існування таких вимог позивачка пов`язувала із тим, що з 16 жовтня 2024року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказувала, що на теперішній час займається вихованням та доглядом малолітнього сина, у зв`язку з чим не має змоги працювати та утримувати себе самостійно. Проте, відповідач коштів на утримання позивачки не надає, хоча має можливість надавати їй матеріальну допомогу.
Вважала, що має право на своє утримання від чоловіка як дружина, з якою проживає дитина, на підставі статті 84 СК України.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2026року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 30 вересня 2025року до досягнення дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що позивачка не працює в силу догляду за спільною з відповідачем дитиною, яка проживає разом з нею та не досягла трьох років, водночас відповідач є працездатним, доказів неможливості сплачувати аліменти на утримання дружини не надав, а тому слід стягнути з відповідача аліменти у заявленому розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
06 березня 2026року ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_4 , подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою системи “Електронний суд” апеляційну скаргу на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2026 року.
В апеляційній скарзі висловив вимогу про зміну рішення в частині розміру стягнутих на користь позивачки аліментів на її утримання з 1/4 частини на 1/8 частину від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. 
Незаконність та необґрунтованість рішення суду на думку заявника полягає у тому, що стягнутий з нього розмір аліментів на утримання дружини не відповідає реальному матеріальному становищу відповідача, оскільки не враховано, що з відповідача також стягуються аліменти на утримання спільного з позивачкою сина у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), відповідач з лютого 2025року не працює, навчається на контрактній основі у Відокремленому структурному підрозділі “Вугледарський фаховий коледж Маріупольського державного університету”, має нести витрати на оплату освітніх послуг, оренду житла, житлово-комунальних послуг, забезпечувати себе продуктами харчування, одягом та предметами першої необхідності.
Стверджував, що не заперечує свого обов`язку брати участь в утриманні дружини до досягнення їх спільною дитиною трьох років, проте розмір стягнутих аліментів з урахуванням його матеріального становища вважає завищеним та таким, що має бути встановлений у розмірі 1/8 частини від всіх видів його заробітку (доходу). 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Позивачка своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористалась та відзиву на апеляційну скаргу не подавала.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
11 березня 2026року ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду було витребувано з Тернівського міського суду Дніпропетровської області цивільну справу №194/1534/25; та 18 березня 2026року справа надійшла на адресу апеляційного суду.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2026року відкрито апеляційне провадження у справі.
06 квітня 2026року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до судового розгляду без повідомлення учасників справи.
Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про отримання документів в Електронному суді.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Учасники справи у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебувають у шлюбі, який зареєстрований 16 жовтня 2024року /копія свідоцтва про шлюб а.с.6/.
Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_1 мають спільну малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /копія свідоцтва про народження а.с.7/.
Позивачка ОСОБА_1 разом з сином зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 /витяги з реєстру територіальної громади від 13 червня 2025 року та від 30 вересня 2025року а.с.5, 8/.
Згідно з договором оренди житлового приміщення від 09 січня 2026року, відповідач ОСОБА_1 орендує квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , плата за оренду квартири становить 5 000,00грн на місяць /а.с.28-29/.
Судовим наказом від 07 жовтня 2025року, виданим Тернівським міським судом Дніпропетровської області в справі № 194/1535/25, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 30 вересня 2025року і до досягнення дитиною повноліття /а.с.35/.
Згідно з відомостями трудової книжки ОСОБА_1 , останній 21 лютого 2025року звільнився за власним бажанням з Виробничого структурного підрозділу “Шахтоуправління Тернівське” ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” у зв`язку з виходом на пенсію, за статтею 38 КЗпП України /а.с.36-37/.
За даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідка форми ОК-5) ОСОБА_1 з березня 2025року заробітну плату для нарахування пенсії не отримував /а.с.38-40/.
ОСОБА_1 на підставі договору про надання освітньої послуги з підготовки фахового молодшого бакалавра навчається за денною формою навчання за освітньо-професійною програмою “Облік і оподаткування” для здобуття освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра у ВСП “Вугледарський фаховий коледж Маріупольського державного університету”, термін навчання з 01 вересня 2024року по 30 червня 2026року, загальна вартість освітньої послуги становить 38 626,00грн (по 19 313,00грн за кожний навчальний рік) /а.с.30-31/. 
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції надважливого значення надав тій обставині, що позивачка не працює та доглядає за дитиною, яка не досягла трьох років, а відповідач є працездатною особою та не надав суду доказів щодо неможливості сплачувати аліменти на утримання дружини.
Суд виснував про можливість стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дружини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду й до досягнення дитиною трирічного віку
Дослідивши наявні в цивільній справі документальні докази апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, так як висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні не повністю відповідають обставинам справи.
Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Визначальним для правильного вирішення даної справи є з`ясування питання про те, чи є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки як дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років, і якщо так, то у якому розмірі.
Згідно з частиною першою статті 80 Сімейного кодексу України (далі - СК України) аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Частини друга, четверта, шоста статті 84 СК України передбачають, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.
Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.
Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що у дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів).
Згідно статті 85 СК України, право дружини на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини. Право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини.
Звертаючись до суду з позовом, позивачка посилалась на те, що відповідач є працездатним, може та зобов`язаний відповідно до закону надавати матеріальну допомогу своїй дружині, яка в силу догляду за їх спільною дитиною позбавлена можливості працевлаштуватися.
Позивачка підтвердила право на своє утримання від чоловіка як дружина, з якою проживає дитина, на підставі статті 84 СК України.
Встановивши фактичні обставини у справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення аліментів на утримання дружини з відповідача на користь позивачки, до досягнення їх дитиною трьох років.
Водночас, висновки суду першої інстанції щодо розміру стягнутих з відповідача аліментів на утримання дружини у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, неповністю відповідають обставинам справи.
Відповідач в апеляційній скарзі не заперечував право позивачки як дружини, з якою проживає дитина, на утримання від нього як чоловіка, проте розмір стягнутих аліментів вважав завищеним з огляду на його матеріальне становище. 
Стягуючи аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача не враховано що відповідач у лютому 2025року звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, з відповідача на підставі судового наказу також стягуються аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також відповідач навчається на денній формі навчання за рахунок власних коштів для здобуття освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра.
Надавши оцінку вказаним обставинам, колегія суддів вважає, що на утримання дружини з відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/6 частки (заробітку) доходу відповідача, що буде необхідним, достатнім та одночасно співрозмірним з матеріальним станом відповідача.
Доводи апеляційної скарги про необхідність визначення аліментів на дружину у розмірі 1/8 частини від заробітку (доходу) відповідача належними та допустимими доказами не підтверджені. 
При цьому, у частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Та обставина, що відповідач несе витрати на оренду квартири, оплату житлово-комунальних послуг, одяг та продукти харчування не свідчить про те, що він не може сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частки від його доходу.
Щодо посилань скаржника, як на підставу для встановлення аліментів у розмірі 1/8 частини від доходу, на те, що він має нести витрати на оплату навчання, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, термін навчання за договором про надання освітньої послуги №17/24 закінчується 30 червня 2026року, тож очевидним є висновок про те, що вартість освітньої послуги відповідачем вже оплачена, а тому ця обставина не впливає на розмір аліментів на утримання дружини.
Тож доводи апеляційної скарги в частині обставин щодо матеріального стану відповідача та його можливості надавати допомогу на утримання дружини, з якою проживає дитина, що не досягла трьох років, є частково обґрунтованими і заслуговують на увагу. 
Визначення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) платника аліментів не буде порушувати основні соціальні гарантії, закріплені Конституцією України та законами України (зокрема, Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05 жовтня 2000року № 2017-III, Законом України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999року № 966-XIV), що включають право відповідача на достатній життєвий рівень для себе не нижчий прожиткового мінімуму.
Тож за наведених умов, висновки суду першої інстанції про фактично повне задоволення позову не повністю відповідають обставинам справи, а тому рішення має бути змінено в частині розміру стягнутих аліментів. 
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції не повністю виконав вимоги закону про обґрунтованість та законність рішення суду.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не повно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про необхідність задоволення позову про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Отже, суд першої інстанції не повністю виконав вимоги закону про законність рішення суду та саме невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 376 ЦПК України задовольнити частково апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутих аліментів змінити, стягнувши аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. 
В решті, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Задовольнити частково апеляційну скаргу ОСОБА_2 .
Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2026року в частині розміру стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів змінити з 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу). 
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.
Повне судове рішення складено 02 червня 2026року.

Судді: