Справа № 344/23211/24 
Провадження № 22-ц/4808/798/26 
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач)  Василишин Л. В.,
суддів:     Баркова В. М., Пнівчук О. В.
секретаря     Петріва Д. Б.,
за участю представника апелянта адвоката Футерка В. Л.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Білана А. М.,
представника третьої особи – Кравців Д. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарг у представника ОСОБА_2 – адвоката Футерка Василя Любомировича на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2026 року, ухвалене у складі судді Антоняка Т. М. у місті Івано-Франківську, у справіза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір`ю, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини з матір`ю.
В обґрунтування позову зазначала, що 16 жовтня 2021 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. У шлюбі у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На час пред`явлення позову вони проживають окремо, оскільки подальше спільне проживання між ними є неможливим, а шлюбні відносини фактично припинені. Кожен із них має кардинально протилежні погляди на шлюб. Протягом останніх місяців вони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, між ними відсутні взаємодопомога та підтримка, сімейні відносини не підтримуються. Почуття любові, поваги та взаєморозуміння між ними як подружжям втрачені. У зв`язку з цим позивачка вважає, що примирення між ними є неможливим, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитимуть їхнім інтересам, а також інтересам їхнього малолітнього сина.
Обґрунтовуючи вимогу щодо залишення малолітнього сина проживати разом із нею, позивачка просила врахувати трирічний вік дитини, стан її здоров`я, поведінку відповідача та його ставлення до дітей, а також те, що якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, її розвитку у безпечному, стабільному та спокійному середовищі найбільше відповідатиме проживання разом із матір`ю.
За таких обставин, враховуючи заяву про залишення позовної вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача без розгляду, ОСОБА_1 просила: розірвати шлюб, укладений 16 жовтня 2021 року з відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Івано-Франківськ, актовий запис № 2465. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - « ОСОБА_4 »; визначити місце проживання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нею; стягнути з відповідача понесені судові витрати.
У травні 2025 року представник ОСОБА_2 – адвокат Федів І. І. подав зустрічний позов до ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком.
Зустрічний позов мотивований тим, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинилися з 10 грудня 2024 року. Після припинення шлюбних відносин ОСОБА_1 переїхала жити до своїх батьків, які проживають у двокімнатній квартирі радянського зразка, приблизною площею 50 кв.м., яка розташована у АДРЕСА_1 . Квартира, в якій проживає відповідачка за зустрічним позовом, не має належних умов, у яких може проживати трирічна дитина, а саме: площа квартири для проживання 4-х осіб є занадто малою, тобто нижчою від мінімальної законодавчо встановленої загальної площі, необхідної чотирьом особам для комфортного та безперешкодного проживання. Крім того, квартира перебуває у незадовільному стані: ванна кімната не обладнана умивальником, ванна є іржавою, меблі пошкоджені та перебувають в аварійному стані, речі розкидані, наявні ознаки антисанітарії. Загалом житло потребує ремонту та не відповідає належним санітарно-побутовим умовам, необхідним для проживання трирічної дитини. 
Водночас квартиру АДРЕСА_2 , відповідачка за зустрічним позовом здає в оренду студентам, від чого отримує додатковий прибуток і не може там фактично проживати. Отже, для проживання з трирічною дитиною ОСОБА_1 потрібно покращити її житлово-побутові умови.
З 10 грудня 2024 року по 26 березня 2025 року дитина проживала як з матір`ю, так і з батьком, але в більшості – з батьком, так як матір через свою зайнятість на роботі не мала достатньо часу для догляду за дитиною. Під час хвороби дитини догляд за нею здійснював виключно ОСОБА_2 , оскільки відповідачка за зустрічним позовом не мала можливості залишатися з сином через зайнятість на роботі. Коли дитина перебувала з відповідачкою за зустрічним позовом, її до дитячого садка відводили по черзі ОСОБА_1 та її батьки, а забирали дитину переважно її батьки. На думку позивача за зустрічним позовом, це свідчить про те, що основну участь у догляді та вихованні дитини фактично беруть батьки відповідачки. Водночас, коли дитина проживала з позивачем за зустрічним позовом, саме він самостійно відводив дитину до садочка та забирав її, забезпечуючи належний догляд за сином.
З 27 березня 2025 року по цей час дитина проживає з батьком у приватному чотириповерховому житловому будинку, площею 430 кв.м., що розташований в АДРЕСА_3 . За цей час дитина жодного разу не хворіла, відвідує садочок «Зернятко» ( АДРЕСА_4 ), грається, має все необхідне та прив`язана до батька.
ОСОБА_2 є матеріально забезпеченим, офіційно працює у м. Івано-Франківську у будівельній компанії «БЛАГО» на посаді менеджера з продажу, його заробітна плата в місяць складає більше 20000,00 грн, по стану здоров`я – здоровий і скарг не має, по місцю роботи і проживанню характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках у наркологічному чи психіатричному диспансерах не перебуває, алкогольними напоями не зловживає. На утримані має ще двоє інших дітей від попередніх шлюбів, заборгованості зі сплати аліментів не має. Призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці) не підлягає, а тому, питання щодо встановлення місця проживання малолітнього сина з позивачем за зустрічним позовом не пов`язано з метою ухилення від мобілізації.
Враховуючи викладене, представник позивача за зустрічним позовом вважає, що син сторін має проживати із батьком, в якого створені всі належні умови для такого проживання, а не з матір`ю, через відсутність у неї місця проживання з нормальними житлово-побутовими та санітарними умовами.
За таких обставин, просив суд визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судові витрати покласти на відповідачку.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2026 рокузадоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір`ю.
Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 16.10.2021 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 2465.
Після розірвання шлюбу залишено позивачці прізвище « ОСОБА_4 ».
Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 грн 20 коп. понесених витрат на оплату судового збору.
Відмовлено у зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з батьком.
Обґрунтовуючи рішення про розірвання шлюбу, суд першої інстанції встановив, що сторони не підтримують сімейних відносин, а збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв`язку з чим дійшов висновку про недоцільність його збереження.
У частині вирішення вимог щодо визначення місця проживання дитини суд, врахувавши об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема акти обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінку батьків стосовно дитини, а також висновок органу опіки та піклування, дійшов висновку про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із матір`ю – ОСОБА_1 .
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Представник ОСОБА_2 – адвокат Футерко В. Л. на рішення суду в частині визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 з матір`ю подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Зазначає, що суд першої інстанції, долучивши протокольною ухвалою докази, подані представником ОСОБА_2 , під час ухвалення оскаржуваного рішення жодним чином не врахував їх, зокрема: лист виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 28.11.2025 № 14/01-09/6931, акт обстеження умов проживання ОСОБА_2 від 09.05.2025, лист КЗ «Міський центр соціальних служб» Івано-Франківської міської ради від 14.05.2025 № 47.5-08/258 та долучений до нього акт оцінки потреб сім`ї, лист КНП «ЦПМКДД» від 24.02.2025 № 184/6а, довідку, видану ТОВ «Благо Буд» від 06.11.2025 № 1085, довідку, видану ФОП ОСОБА_5 від 19.11.2025 № 11/1, листи Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, а також фотографії.
Крім того, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції надав перевагу висновку органу опіки та піклування над іншими доказами, незважаючи на те, що такий висновок має рекомендаційний характер, а також на доводи ОСОБА_2 щодо його необґрунтованості. Зокрема, у висновку не відображено відомостей про обстеження умов проживання батька дитини, який має належні житлові умови, у тому числі окрему кімнату для сина, та забезпечує дитину одягом і харчуванням.
Також у висновку міститься посилання на інформацію КНП «ЦПМКДД» від 24 лютого 2025 року № 184/6а, на підставі якої орган опіки та піклування дійшов висновку, що син сторін проживає разом із матір`ю. Водночас у зазначеній інформації відсутні будь-які відомості щодо місця проживання дитини.
Окрім цього, представник апелянта вважає, що у мотивувальній частині висновку органу опіки та піклування відсутнє належне обґрунтування переваги визначення місця проживання дитини саме з матір`ю. При цьому не враховано фактичне тривале проживання дитини з батьком, створення ним належних умов для такого проживання, а також відсутність будь-яких перешкод для проживання дитини з батьком чи почергового проживання дитини з кожним із батьків.
Представник апелянта також зазначає, що в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суд послався на врахування характеристик психоемоційного стану дитини, які фактично відсутні в матеріалах справи, а також поведінки батьків щодо дитини. Водночас у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували поведінку ОСОБА_2 , що шкодить дитині або іншим чином перешкоджає проживанню дитини разом із батьком.
Вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи суд мав застосувати спільну фізичну опіку сторін із почерговим проживанням дитини в помешканні кожного з батьків, що, зокрема, відповідає судовій практиці, оскільки ОСОБА_2 створив усі належні умови для проживання сина. Водночас суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не навів жодних мотивів щодо можливості або неможливості застосування у цій справі спільної фізичної опіки.
Враховуючи викладене, представник апелянта просить оскаржуване рішення суду в частині визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 з матір`ю скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, який первісний і зустрічний позов задовольнити частково, визначити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спільну фізичну оіпку над сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом встановлення їм почергового проживання з дитиною – по 2 тижні з кожним із батьків.
Позиція інших учасників справи
Представник ОСОБА_1 – адвокат Білан А. М. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін.
Зазначає, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, належним чином дослідив усі наявні у матеріалах справи докази та надав їм відповідну правову оцінку.
Доводи апеляційної скарги про те, що органом опіки та піклування не враховано житлові умови ОСОБА_2 , не заслуговують на увагу, оскільки у висновку зазначено, що останній не забезпечив доступу до свого помешкання для визначення житлово-побутових умов його проживання. Водночас у подальшому таке помешкання було оглянуто, а відповідні відомості враховано органом опіки та піклування.
Посилання представника апелянта на кращі житлові умови батька за місцем його проживання є необґрунтованими, оскільки мати дитини також забезпечена власним житлом, у якому створені належні умови для проживання та розвитку дитини. При цьому більша площа житла сама по собі не може мати вирішальне значення при визначенні місця проживання малолітньої дитини, оскільки у цій категорії справ першочергово враховуються найкращі інтереси дитини, які, на думку представника відповідачки за зустрічним позовом, суд першої інстанції врахував належним чином.
Також представник відповідачки за зустрічним позовом звертає увагу на те, що 27 березня 2025 року апелянт забрав сина із закладу дошкільної освіти та після цього не забезпечував його відвідування садочка, а також перешкоджав матері у спілкуванні з дитиною, дозволяючи такі зустрічі лише у визначений ним час та за його присутності.
Крім того, апелянт був позбавлений батьківських прав щодо сина – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку зі злісним ухиленням від сплати аліментів, а також невиконанням обов`язків щодо виховання та утримання дитини. Також у суді першої інстанції апелянт підтвердив факт здійснення щодо нього кримінального провадження за ч. 1 ст. 125 КК України, яке було закрито з нереабілітуючих підстав. На думку представника відповідачки за зустрічним позовом, зазначені обставини апелянт залишив поза увагою в апеляційній скарзі, що додатково свідчить про відповідність оскаржуваного рішення найкращим інтересам дитини.
Заяви (клопотання) учасників справи
У судовому засіданні представник апелянта – адвокат Футерко В. Л. вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив її задоволити.
Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та її представник – адвокат Білан А. М. проти скарги заперечили, просили її відхилити як безпідставну.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Ураховуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апеляційний суд здійснює перегляд рішення суду лише в частині визначення місця проживання сина сторін; в іншій частині рішення суду першої інстанції не є предметом перегляду в суді апеляційної інстанції.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Фактичні обставини справи
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 16.10.2021, сторони зареєстрували шлюб 16.10.2021 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що зроблено відповідний актовий запис № 2465.
У шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 11, 12, т. 1).
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце реєстрації - АДРЕСА_3 (а.с. 14-16, 21, 107 т. 1).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 108, т. 1).
За інформацією Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 19.05.2025 № 76274-2025, встановлено, що в період з 01.11.2024 по 15.05.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителька АДРЕСА_1 , двічі зверталася з письмовою заявою до Івано-Франківського РУП ГУНП в області, а також двічі телефонувала на спецлінію «102» ГУНП в області з номера телефону НОМЕР_2 . 
Перша письмова заява від громадянки ОСОБА_1 надійшла до Івано-Франківського РУП ГУНП в області 22.12.2024 та містила такий зміст: просить вжити заходів до чоловіка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , жит, АДРЕСА_3 , який перешкоджає заявниці бачитись з їхньою спільною дитиною. Дане звернення зареєстровано до ІПНП із кваліфікацією події «Адмінправопорушення», ЄО № 47948 від 22.12.2024 Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області та розглянуто згідно ЗУ «Про звернення громадян», прийняте рішення – матеріали списано в справу 12919 від 23.12.2024.
Друга письмова заява від громадянки ОСОБА_1 надійшла до Івано-Франківського РУП ГУНП в області 02.04.2025 наступного змісту: прийняти міри до її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який проживає по АДРЕСА_3 , та без її відома забрав їхнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з дитячого садочка «Джерельце» та не дає з ним бачитися. Дане звернення зареєстровано до ІПНП із кваліфікацією події «Адмінправопорушення», ЄО № 15651 від 02.04.2025 Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області та розглянуто згідно ЗУ «Про звернення громадян», прийняте рішення – матеріали списано в справу № 2409 від 03.04.2025.
Перший дзвінок на спецлінію «102» ГУНП від заявниці поступив 16.04.2025 о 10:40 год про те, що з чоловіком перебуває в процесі розлучення, не можуть домовитись з ким має бути дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , тепер чоловік не дає доступу до дитини, кудись поїхавши з дитиною. Чоловік ймовірно зараз кудись рухається на автомобілі з дитиною, де саме знаходиться чоловік не знає, говорив, що перебуває в іншій області. Раніше чоловік бив заявницю, чи зашкодить дитині не знає. Заявниця приїхала по домовленості на побачення з дитиною о 10 год. до чоловіка. За результатами опрацювання даного виклику інформацію зареєстровано до ІПНП із кваліфікацією події «Домашнє насильство» та зареєстровано до ЄО № 16084 від 06.04.2025 Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області. Прибувши за вказаною адресою нарядом поліції з протидії домашньому насильству Івано-Франківського РУП було виявлено заявницю гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка повідомила, що прибула до помешкання чоловіка гр. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 , щоб забрати спільну дитину гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , однак зателефонувавши чоловіку, останній повідомив, що знаходиться в іншій області з дитиною. Заявниця від написання заяви відмовилась, оскільки вже зверталась з даного приводу до Івано-Франківського РУП та викликала для наглядності неможливості заявниці гр. ОСОБА_1 брати участь у вихованні дитини. Дане звернення розглянуто згідно ЗУ «Про звернення громадян», прийняте рішення матеріали списано в справу № 2409 від 06.04.2025.
Другий дзвінок на спецлінію «102» ГУНП було здійснено 10.05.2025 о 23:00 год про те, що чоловік забрав дитину, перебуває в стані алкогольного сп`яніння та не віддає 3 річну дитину. За результатами опрацювання даного виклику інформацію зареєстровано до ІПНП із кваліфікацією події «Домашнє насильство» та зареєстровано до ЄО № 20354 від 10.05.2025 Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області. Прибувши за вказаною адресою нарядом поліції з протидії домашньому насильству Івано-Франківського РУП було виявлено заявницю гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка повідомила, що чоловік гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , без попередньої домовленості забрав спільного сина гр. ОСОБА_3 та перешкоджає зустрічі. Обмежень щодо побачення з дитиною не має, вирішується питання у судовому порядку з ким буде проживати дитина. На місце події було викликано працівника СЮП, відібрано письмову заяву та пояснення і передано до Івано-Франківського РУП для подальшої перевірки. ОСОБА_2 не вдалося гати, оскільки останній відмовлявся вийти із помешкання будинку, ворота були замкнені.
Матеріали звернення зареєстровані до ЄО № 20354 від 10.05.2025 з приводу конфлікту із гр. ОСОБА_2 на даний час перебувають на розгляді у відділі превенції Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, про результати розгляду заявника буде повідомлено додатково. Матеріали перевірок зберігаються в Івано-Франківському РУП ГУНП в Івано-Франківській області (а.с. 124-126, т. 1).
З інформації Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 15.05.2025 за № 75011-2025, вбачається, що згідно ІКС ІПНП України в Івано-Франківському РУП ГУНП в Івано-Франківській області з 01.01.2024 по 15.05.2025 зареєстровано наступні звернення гр. ОСОБА_1 , які розглянуто згідно з ЗУ «Про звернення громадян»: ЄО № 47948 від 22.12.2024, з приводу конфлікту із гр. ОСОБА_2 ; ЄО № 15651 від 02.04.2025, з приводу конфлікту із гр. ОСОБА_2 ; ЄО № 16084 від 06.04.2025, з приводу конфлікту із гр. ОСОБА_2 . Крім цього, зареєстровано звернення від 10.05.2025 ЄО № 20354 з приводу конфлікту із гр. ОСОБА_2 . На даний час матеріали перебувають на розгляді у відділі превенції Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, про результати розгляду заявника буде повідомлено додатково (а.с. 145, т. 1).
Згідно з довідкою ТОВ «БЛАГО БУД» від 11.07.2025 № 521 встановлено, що ОСОБА_2 працює на посаді менеджера з продажу з 04.04.2025 по даний час (а.с. 195, т. 1), а також товариством надано позитивну характеристику працівника (а.с. 197, т. 1).
У Довідці закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 37 «Джерельце», що видана ОСОБА_2 , зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно зарахований до ЗДО № 37 «Джерельце» (наказ від 11.06.2024 № 39 - о/д). Останній день відвідування дитиною закладу дошкільної освіти 27.03.2025. Із закладу дитину забрав тато (а.с. 218, т. 1).
Довідкою Приватного закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Зе інгліш скул» від 23.09.2025, виданої ОСОБА_1 , зазначено, що її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно відвідує ПЗДО (ясла-садок) «Зе інгліш скул» від 01.09.2025 по даний час (а.с. 226, т. 1).
Відповідно до акта обстеження умов проживання, складеного працівниками Служби у справах дітей 09.05.2025 року, за адресою: АДРЕСА_3 , вбачається, що у помешканні створені належні умови для проживання дитини: проведено ремонт, кімнати облаштовано меблями та побутовою технікою. Для дитини облаштовано місце для сну, відпочинку, ігор. У хлопчика є окрема кімната. Дитина забезпечена одягом відповідно до віку та сезону, продуктами харчування (а.с. 48, зворот - 49, т. 2).
У відповіді № 01-09/261 від 12.06.2025 на адвокатський запит, заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 18 «Зернятко» повідомив, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не відвідував і на даний час не відвідує ЗДО № 18 «Зернятко» за адресою: м. Івано-Франківськ , вул. Івана Павла II, 14 (а.с. 142, т. 1).
У відповіді на адвокатський запит заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 37 «Джерельце» Івано-Франківської міської ради від 24.04.2025 № 01-17/27 зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зарахований до даного закладу з 01.09.2024 року (наказ від 11.06.2024 № 39 о/д). Дитина, ОСОБА_7 відвідував садочок до 20.03.2025 систематично, з 20.03.2025 до був присутній тільки 25.03.2025 та 27.03.2025. На питання вихователя про причину не відвідування ЗДО мама відповіла, що їй батько дитини не дозволяє бачитись з її дитиною, ОСОБА_8 , оскільки саме батько забрав дитину ІНФОРМАЦІЯ_11 дитину із садка. Часто дитину ОСОБА_9 приводили/забирали мама, тато інколи бабуся. Частіше мама приводила, тато або бабуся забирали. 27.03.2025 року привела мама, забрав тато близько 16:00 год, про що не знала мама, оскільки пізніше мама теж прийшла по дитину. На відповідь вихователя, що дитину забрав батько, мати була здивована. У закладі існують такі батьківські плати: за харчування, щомісячні благодійні внески до благодійного фонду, за гурток англійської мови. Дані види батьківських плат здійснювала мама ОСОБА_10 , про що свідчать квитанції (а.с. 60 - 76, т. 1).
За інформацією КНП «ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИЧНОЇ І КОНСУЛЬТАТИВНО-ДІАГНОСТИЧНОЇ ДОПОМОГИ» від 09.05.2025 № 259/69, дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в АЗИСМ с. Крихівці. 28 квітня 2022 року укладено декларацію про вибір лікаря, що надає первинну медичну допомогу з лікарем ОСОБА_11 (декларація підписана матір`ю). За період з 2022 року за медичною допомогою до сімейного лікаря та для щомісячного огляду дитини (до досягнення нею 12 місяців), па огляди приходила матір - ОСОБА_1 . Після досягнення 12 місячного віку звертався з приводу гострих простудних захворювань та для профілактичних оглядів. На огляд приходив з матір`ю. Контактувала а лікарем мати, станом здоров`я дитини цікавилась виключно мати. У період з 20.03.2025 по даний час за медичною допомогою до сімейного лікаря у зв`язку з хворобою дитини ні батько, ні матір не зверталися (а.с. 77-78, т. 1). 
Відповідно додатку 6 до рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 13.06.2025 року № 673, суду надано висновок, яким визнано за доцільне місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з матір`ю ОСОБА_1 .
Відповідно до акта обстеження умов проживання, складеного працівниками Служби у справах дітей 09.05.2025 за адресою: АДРЕСА_5 , у помешканні створені належні умови для проживання дитини. Квартира складається з двох кімнат, кухні, коридору, спільного санвузла. Проведено ремонт, облаштовано меблями та побутовою технікою, для дитини облаштовано місце для сну, відпочину, ігор, є дитячі речі, іграшки. На час обстеження з`ясовано, що з 27 березня 2025 року дитина проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до інформації з КНП «ЦПМКДД» від 24.02.2025 № 184/6а дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_5 . Батько ОСОБА_2 проживає окремо, відома реєстрація: АДРЕСА_3 .
Декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, укладено 28.04.2022 із лікарем загальної практики сімейної медицини СП «МП № 1» АЗПСМ с. Крихівці ОСОБА_11 . Під динамічним спостереженням щодо хронічних захворювань не перебуває. Останній огляд сімейним лікарем проведено 17.07.2024 року. На прийом до лікаря дитину приводить мама, яка виконує всі рекомендації лікаря.
З інформації КЗ «МЦСС» Івано-Франківської міської ради від 19.02.2025 № 47.5-08/81 відомо, що 13.02.2025 фахівцем із соціальної роботи відвідано сім`ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_5 та складено акт оцінки потреб сім`ї. Здійснено візит за місцем проживання батька ОСОБА_2 : АДРЕСА_3 , але двері ніхто не відчинив, на телефонні дзвінки не відповідає, акт не було складено. Відповідно до Акту оцінки сім`ї ОСОБА_1 відомо наступне. Зі слів матері, вона здорова, йде на контакт, шкідливі звички відсутні, має підтримку рідних/близьких. Наталія Сергіївна перебуває у процесі розлучення з ОСОБА_2 , який проживає окремо, малолітній син ОСОБА_12 проживає з матір`ю. На час складання акта дитині було 2 роки та 10 місяців. Зі слів мами, ОСОБА_12 здоровий, активний, декларація з лікарем укладена, харчування дитини відповідає віковим потребам, хлопчик відвідує ЗДО № 37 «Джерельце», йде в садок охоче. Мати зазначає, що у неї з сином довірливі стосунки, хлопчик часто бачиться з татом і перебуває за його місцем проживання. Складні життєві обставини відсутні.
Хлопчик зарахований до ЗДО № 37 «Джерельце» Івано-Франківської міської ради. Відповідно до інформації з дошкільного закладу від 13.05.2025 № 17/32 ОСОБА_3 , 2022 року народження, не відвідує заклад дошкільної освіти з 27 березня 2025 року, що стало, перешкодою провести психодіагностичне обстеження дитини з метою з`ясування ставлення дитини до кожного з батьків. Інформація, яку надав заклад - це спостереження за дитиною, яке здійснювалося від вересня 2024 року до 27 березня 2025 року. ОСОБА_12 зарахований до закладу з вересня 2024 року, відвідував заклад систематично. Адаптація відбулася відповідно до віку. Дитина радше раділа, мала бадьорий настрій, проявляла зацікавленість довколишнім середовищем у поєднанні з незначним ранковим плачем. Стосунки з рідними (мамою, татом) не порушувались в час адаптації, легко прощався вранці. Хлопчик мав зацікавленість до інших дорослих - вихователя, помічника вихователя. В дитячому колективі почував себе комфортно, грався з іншими дітьми, ділився іграшками, радів, коли ділилися іграшками з ним. Будь-яким своїм успіхом ділився з вихователем, звертаючи його увагу на свої дії. За 6 місяців відвідування у ОСОБА_12 значно краще розвинулося мовлення (через постійну взаємодію з однолітками, проведення різних мовленнєвих активностей). Приводила ОСОБА_12 частіше мама, забирав тато, чергуючись з бабусею. Дитина раділа появі будь-якому члену родини, чи мамі, чи татові, найбільше радів дідусеві (кликав усіх знайомити з дідусем). Стримано реагував на нові ситуації, його емоційні реакції були переважно спокійні. До участі в заняттях долучався при індивідуальному залученні дорослого. Відвідував гурток футболу. Всі оплати: харчування, гурткова робота, здійснювала мама (наявні квитанції).
Відповідно до інформації Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 08.05.2025 № 71568-2025 відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не складено жодного протоколу про адміністративні правопорушення. Однак, ОСОБА_1 , 23.12.2024, 02.04.2025, 06.04.2025 зверталася до органів поліції про те, що колишній чоловік ОСОБА_2 перешкоджає бачитися та брати участь у вихованні спільного сина ОСОБА_13 .
Фахівцем із соціальної роботи КЗ «МІДСС» Івано-Франківської міської ради 13.05.2025 було відвідано ОСОБА_2 за місцем проживання: АДРЕСА_3 . Відповідно до акта оцінки потреб сім`ї відомо, що дитина проживає з батьком. Сім`я перебуває в процесі розлучення. Зі слів батька, шкідливих звичок немає, працює менеджером у фірмі «Благо», має вільний графік, заробітна плата становить приблизно 25 000 грн. Батько зазначив, що він доглядає за дитиною, мати бере участь у вихованні дитини, матеріально не допомагає. Є родичі, які можуть допомогти. Хлопчик здоровий, інколи хворіє на простудні захворювання. Зі слів батька, він з сином відвідує розважальні дитячі заклади, хлопчик комунікабельний, активний, веселий, любить батьків, рідних. Між батьками наявний конфлікт через визначення місця проживання дитини. Сім`я проживає у приватному будинку, випадок простий, складні життєві обставини наявні. Основними ознаками та чинниками, що спричиняють СЖО є те, що батьки перебувають у процесі розлучення, мати ОСОБА_1 проживає окремо, батько ОСОБА_2 сам виховує сина ОСОБА_13 .
Питання про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 14.05.2025 (протокол № 8) у присутності батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Відтак, у висновку визнано за доцільне визначити місця проживання проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з матір`ю ОСОБА_1 .
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Згідно зі ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Тлумачення норми вищенаведеної ст. 161 СК України свідчить, що до інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.
За вимогами ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Згідно положень ч. 1-3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Підстави та порядок судового вирішення спору про участь у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, визначено ст. 159 СК України.
Принципом 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.
Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків.
Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо.
Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновки органу опіки та піклування. 
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції дійшов висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини разом із матір`ю, оскільки саме такий спосіб вирішення спору відповідає найкращим інтересам дитини.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду в цій частині скасувати та визначити спільну фізичну опіку батьків над дитиною шляхом її почергового проживання з кожним із них.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, обоє з батьків спроможні забезпечити дитині належні умови проживання та матеріальне утримання з огляду на наявність житла і доходів. Як позивач, так і відповідачка мають можливість виховувати дитину та забезпечувати її основні потреби. Отже, доводи апеляційної скарги щодо неспроможності ОСОБА_1 забезпечити належні умови для проживання та виховання дитини порівняно з батьком не знайшли свого підтвердження.
Також судом установлено, що після припинення спільного проживання батьки намагалися самостійно врегулювати питання спілкування з дитиною та її виховання.
Однак унаслідок конфліктних відносин між ними не вдалося забезпечити такий порядок спілкування і виховання, який би повною мірою відповідав інтересам дитини. Дитина перебувала в умовах постійної зміни звичного побуту, місця проживання та дошкільного закладу, що не сприяло її гармонійному розвитку та відчуттю стабільності.
Як підтвердили сторони у судовому засіданні, такі спроби не дали позитивного результату.
Дитина фактично опинилася в ситуації конфлікту між батьками, що може негативно впливати на її психологічний та емоційний стан.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з урахуванням віку дитини, необхідності забезпечення їй сталого середовища для проживання, виховання та розвитку, а також зростання у передбачуваній та емоційно стабільній атмосфері, з урахуванням висновку органу опіки та піклування, наявні підстави для визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3  разом із матір`ю – ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги про безпідставне врахування судом під час вирішення спору висновку виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 13 червня 2025 року № 673 не заслуговують на увагу, оскільки такий висновок не був покладений судом в основу рішення як єдиний доказ, а оцінювався у сукупності з іншими доказами, наявними в матеріалах справи.
При цьому висновок органу опіки та піклування є належним чином мотивованим та містить відомості, необхідні для вирішення спору.
Так, як вбачається зі змісту зазначеного висновку, під час підготовки рекомендацій щодо визначення місця проживання дитини орган опіки та піклування дослідив умови проживання кожного з батьків, проаналізував їх ставлення до виконання батьківських обов`язків, врахував подані сторонами документи та пояснення, а також з`ясував їхню позицію щодо предмета спору, чим забезпечив повне та всебічне дослідження обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Щодо доводів апеляційної скарги про неврахування судом низки доказів, які, на думку апелянта, позитивно характеризують його як батька, то такі спростовуються змістом оскаржуваного рішення, у якому суд першої інстанції навів мотиви прийняття або відхилення поданих сторонами доказів та надав їм належну правову оцінку.
Щодо вимоги апеляційної скарги про встановлення спільної фізичної опіки із почерговим проживанням дитини з кожним із батьків, то колегія суддів дійшла висновку, що за встановлених у справі обставин такий спосіб реалізації батьківських прав і обов`язків не відповідатиме найкращим інтересам дитини та не сприятиме забезпеченню стабільного середовища для її виховання і гармонійного розвитку.
Апелянт також посилається на те, що суд не врахував фактичне тривале проживання дитини з батьком, створення ним належних умов для такого проживання, а також відсутність перешкод для проживання дитини разом із батьком чи почергового проживання з кожним із батьків. Однак фактичне проживання дитини разом із батьком протягом певного часу відбулося без досягнення відповідної домовленості між батьками. Разом із тим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував усі обставини справи, які мають значення для забезпечення найкращих інтересів дитини, оскільки такі інтереси є значно ширшим поняттям, ніж лише належні житлово-побутові умови, вищий рівень матеріального забезпечення чи відсутність негативних характеристик щодо одного з батьків, та охоплюють необхідність забезпечення дитині стабільного, безпечного і передбачуваного середовища для її виховання та гармонійного розвитку.
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував усі істотні обставини справи, які мають значення для забезпечення найкращих інтересів дитини. При цьому такі інтереси охоплюють не лише належні житлово-побутові умови чи матеріальне забезпечення, а й необхідність забезпечення дитині стабільного середовища проживання, емоційної безпеки, сталих соціальних зв`язків та умов для повноцінного розвитку.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване та законне рішення в частині визначення місця проживання дитини, з яким погоджується і апеляційний суд.
Водночас, колегія суддів уважає за необхідне зазначити, що батько безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини та має право та обов`язок піклуватися про їх здоров`я, розвиток, проводити з дитиною необхідну кількість часу, незалежно від того, з ким вони будуть проживати. Визначення місця проживання дітей з одним з батьків не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків, що мають усвідомлювати обидва з батьків. Ба більше, колегія суддів наголошує, що батьки мають співпрацювати у забезпеченні належного контакту між кожним з них з дитиною, встановлення можливості спілкування та спільного проведення часу. 
Інших доводів щодо незаконності чи необґрунтованості оскаржуваного рішення, неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які могли би бути підставою для його скасування чи зміни, апеляційна скарга не містить.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовано всебічно та повно, їм надано правильну правову оцінку, рішення суду постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Футерка Василя Любомировича залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2026 рокув оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 05 червня 2026 року.

Суддя-доповідач:        Л. В. Василишин 
Судді:  В. М. Барков
О. В. Пнівчук