ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року м. Чернівці Справа № 600/4743/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську щодо не зарахування йому до стажу служби (роботи) в Державному бюро розслідувань, що дає право на встановлення доплати за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стажу служби 01 рік 09 місяців 03 дні в податковій міліції з 18.03.2003 по 20.12.2004;
зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську зарахувати до стажу служби (роботи) йому в Державному бюро розслідувань, що дає право на встановлення доплати за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стаж його служби в податковій міліції з 18.03.2003 по 20.12.2004.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську (далі - відповідач) з рапортом щодо зарахування його стажу служби в податковій міліції з 18.03.2003 по 20.12.2004 до стажу служби (роботи) в Державному бюро розслідувань, який дає право на доплату за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки працівникам Державного бюро розслідувань.
За результатом розгляду рапорту, відповідач відмовив йому у задоволенні його вимог. 
Позивач вважає, що відповідачем невірно визначення його стажу служби (роботи) в органах Державного бюро розслідувань, оскільки до стажу служби (роботи) в Державному бюро розслідувань та стажу служби в поліції слід враховувати службу в податковій міліції, як тотожну із службою в органах внутрішніх справ. 
За наведених обставин, позивач просить суду визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування йому до стажу служби (роботи) в Державному бюро розслідувань, що дає право на встановлення доплати за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стажу служби 01 рік 09 місяців 03 дні в податковій міліції з 18.03.2003 по 20.12.2004.
За вказаною позовною заявою відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. 
Заперечуючи проти позовних вимог Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську, подало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначало, що приписами ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» закріплено вичерпний перелік видів служб та часу роботи, які зараховуються до стажу служби, і служба в підрозділах податкової міліції в цьому переліку відсутня. 
Крім того, приписами наведеної норми закону не передбачено включення до стажу служби в поліції періоду служби в органі, підпорядкованому Міністерству фінансів України.
З урахуванням викладеного, відповідач вважає, Комісія ТУ ДБР у м. Краматорську цілком обґрунтовано дійшла висновку про відсутність правових підстав для зарахування позивачу періоду проходження ним служби в органах податкової міліції до стажу служби в ДБР.
Відповідач також зазначав, що положення Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», на які посилається позивач, можуть бути застосовані для визначення вислуги років лише у випадку призначення пенсії, а не при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та додаткової оплачуваної відпустки в порядку, передбаченому статтею 78 Закону України «Про Національну поліцію.
На думку відповідача, стаж служби в поліції та стаж вислуги років не є ідентичними правовими поняттями. Правова категорія «вислуга років» запроваджена положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виключно у цілях вирішення управлінських та кадрових питань з приводу призначення пенсії. За своєю правовою суттю та характером поняття вислуга років і стаж служби в поліції співвідносяться як загальне та часткове, а тому вислуга років поглинає собою стаж служби в поліції, який є лише невід`ємним структурним складовим елементом вислуги років. До вислуги років для виплати поліцейським надбавки за стаж служби зараховуються періоди, перелік яких визначений ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію». Оскільки податкової міліції у зазначеному переліку немає, тому період служби позивача у податковій міліції не зараховується до стажу служби в органах ДБР, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років.
Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що спірне рішення прийняте на підставі та у відповідності до норм чинного законодавства, а також закріпленим у ст. 2 КАС України критеріям правомірності рішень суб`єкта владних повноважень, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.
Позивач скористався правом, передбаченим ст. 163 КАС України, та подав до суду відповідь на відзив, в якому виклав свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
У період з 18.03.2003 (наказ ДПА в Чернівецькій області № 87-О від 18.03.2003) по 20.12.2004 (наказ ДПА в Чернівецькій області № 204-О від 22.12.2004) позивач проходив службу в податковій міліції ДПА України безперервно на посадах начальницького складу, що підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_1 (записами № 2 та № 3).
Проходження позивачем службу в податковій міліції в Управлінні податкової міліції Державної податкової адміністрації в Чернівецькій області у період з 18.03.2003 по 20.12.2004 також підтверджується Витягом з послужного списку позивача. 
Дослідженням Витягу з послужного списку встановлено, що наказом ДПА України від 30.04.2003 № 511о позивачу присвоєно військове (спеціальне) звання лейтенант податкової міліції, а наказом ДПА України від 17.06.2004 № 167-о – старший лейтенант податкової міліції. 
Із змісту Витягу з послужного списку видно, що у період з 18.03.2003 по 20.12.2004 позивач проходив службу на наступних посадах: 
з 18.03.2003 по 16.04.2003 на посаді оперуповноваженого Відділення оперативних заходів по скороченню податкової заборгованості ГВПМ ДПІ у м. Чернівці (підстава: наказ ДПА обл. від 18.03.2003 №37-0); 
з 16.04.2003 по 23.06.2003 на посаді оперуповноваженого Відділення оперативних заходів по скороченню податкового боргу ГВПМ ДПІ у м. Чернівці (підстава: наказ ДПА обл. від 17.04.2003 №75-0); 
з 23.06.2003 по 20.12.2004 на посаді старшого оперуповноваженого Відділення організації боротьби з фіктивними суб`єктами |підприємницької діяльності ОВ ГВМП ДПІ у м. Чернівці (підстава: наказ ДПА обл. від 23.06.2003 №99-0). 
З 04.10.2022 позивач проходить службу на посаді начальницького складу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, що підтверджується довідкою від 16.05.2025 та не заперечувалася сторонами під час розгляду справи. 
Позивач звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську з рапортом, в якому просив зарахувати до стажу (роботи) в ДБР, який дає право на доплату за вислугу років, вислугу років у податковій міліції з 18.03.2003 по 20.12.2004, наявну на момент призначення на службу в ДБР.
Згідно із Витягом з Протоколу №8 від 28.05.2025 засідання комісії Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, з установлення стажу, який дає право особам начальницького складу Державного бюро розслідувань на отримання доплати за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, Комісією встановлено, що в матеріалах особової справи наявні документи, які підтверджують службу позивача в податковій міліції з 18.03.2003 по 20.12.2004 на оперативних посадах Управління податкової міліції ДПА в Чернівецькій області. 
За результатами розгляду рапорту, Комісією вирішено не зараховувати позивачу стаж служби в податковій міліції до стажу служби, який дає право особі начальницького складу Державного бюро розслідувань на отримання доплати за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, оскільки відповідно до ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» стаж служби в податковій міліції не підлягає зарахуванню до стажу служби, який дає право особам начальницького складу Державного бюро розслідувань на отримання доплати за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не зарахування до стажу служби (роботи) в Державному бюро розслідувань стажу служби в податковій міліції протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Правові основи організації та діяльності Державного бюро розслідувань визначає Закон України "Про Державне бюро розслідування" від 12.11.2015 № 794-VIII (далі - Закон № 794-VIII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ст. 1 Закону № 794-VIII державне бюро розслідувань є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до його компетенції.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 14 Закону № 794-VIII до працівників Державного бюро розслідувань належать особи рядового і начальницького складу, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір (контракт) із Державним бюро розслідувань.
Служба в Державному бюро розслідувань є державною службою особливого характеру, що полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державному бюро розслідувань зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.
Частинами 5 та 6 ст. 14 Закону № 794-VIII визначено, що трудові відносини працівників Державного бюро розслідувань регулюються цим Законом (у частині переведення працівників Державного бюро розслідувань на нижчі або рівнозначні посади та звільнення осіб рядового та начальницького складу), законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами). На державних службовців Державного бюро розслідувань поширюється дія Закону України "Про державну службу". Посади державних службовців Державного бюро розслідувань відносяться до відповідних категорій посад державної служби в порядку, встановленому законодавством.
Порядок проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань визначається цим Законом, Положенням про проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань, що затверджується Кабінетом Міністрів України, а також іншими нормативно-правовими актами.
На осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань поширюється Дисциплінарний статут Національної поліції України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців Державного бюро розслідувань здійснюється відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону № 794-VIII особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань користуються соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" та інших законів України з урахуванням положень, встановлених цим Законом.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ст. 1 Закону № 580-VIII Національна поліція України (поліція) це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом. 
Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (ст. 2 Закону).
За приписами ч. 1, 2 ст. 59 Закону № 580-VIII, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з ч. 1 ст. 78 Закону № 580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
Частиною 2 ст. 78 Закону № 580-VIII визначено, що до стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.
При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 78 Закону № 580-VIII під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.
Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні" від 05.07.2012 № 5083-VI, який набрав чинності з 12.08.2012, серед іншого, доповнено Податковий кодекс України розділом XVIII-2 (Податкова міліція).
За приписами п. 348.1 ст. 348 ПК України (у редакції, чинній з 12.08.2012; далі - ПК України) податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.
Завданнями податкової міліції є: запобігання кримінальним та іншим правопорушенням у сфері оподаткування та бюджетній сфері, їх розкриття, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення; розшук осіб, які переховуються від слідства та суду за кримінальні та інші правопорушення у сфері оподаткування та бюджетній сфері; запобігання і протидія корупції у контролюючих органах та виявлення її фактів; забезпечення безпеки діяльності працівників контролюючих органів, захисту їх від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків (п. 348.2 ст. 348 ПК України).
Відповідно до п. 353.1 ст. 353 ПК України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
Згідно з п. 356.1 ст. 356 ПК України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".
У ч. 4 ст. 78 Закону № 580-VIII зазначено, що порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.
Приписами пунктів 3-6 частини 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII зобов`язано Кабінет Міністрів України в місячний строк, крім іншого, прийняти нормативно-правові акти, що випливають із цього Закону та привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом, ужити заходів щодо фінансового та матеріально-технічного забезпечення поліції України.
Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей" від 23.12.2015, який набрав чинності 29.12.2015, пункт 15 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" доповнено абзацами другим та третім, згідно з якими за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.
Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".
Відповідно до ст. 19 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 № 509-XII (далі - Закон № 509-XII, який був чинний до 19.11.2012) податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.
Завданнями податкової міліції є: запобігання злочинам та іншим правопорушенням у сфері оподаткування, їх розкриття, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення; розшук платників, які ухиляються від сплати податків, інших платежів; запобігання, виявлення та припинення корупційних правопорушень в органах державної податкової служби; забезпечення безпеки діяльності працівників органів державної податкової служби, захисту їх від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків.
У ст. 21 Закону № 509-XII, яка визначала повноваження податкової міліції, зазначено, що податкова міліція відповідно до покладених на неї завдань: приймає і реєструє заяви, повідомлення та іншу інформацію про злочини і правопорушення, віднесені до її компетенції, здійснює в установленому порядку їх перевірку і приймає щодо них передбачені законом рішення; здійснює відповідно до закону оперативно-розшукову діяльність, досудову підготовку матеріалів за протокольною формою, а також проводить дізнання та досудове (попереднє) слідство в межах своєї компетенції, вживає заходів до відшкодування заподіяних державі збитків; виявляє причини і умови, що сприяли вчиненню злочинів та інших правопорушень у сфері оподаткування, вживає заходів до їх усунення; забезпечує безпеку діяльності органів державної податкової служби та їх працівників, а також захист працівників від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням ними службових обов`язків; запобігає, виявляє, припиняє корупційні правопорушення працівників органів державної податкової служби; складає протокол про вчинення корупційного правопорушення відповідно до закону; збирає, аналізує, узагальнює інформацію щодо порушень податкового законодавства, прогнозує тенденції розвитку негативних процесів кримінального характеру, пов`язаних з оподаткуванням.
Статтями 24, 26 Закону № 509-XII визначено, що особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ. Держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України "Про міліцію".
Системний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби поліцейськими, на працівників податкової міліції.
Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби у податковій міліції.
Аналізуючи повноваження, завдання та функції відповідних органів, Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 у справі № 826/16143/18, у якій склалися подібні правовідносини, дійшов висновку про те, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Верховний Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.
З наведеного слідує, що служба в органах податкової міліції прирівнюється до служби в органах внутрішніх справ України, оскільки здійснювалась вона в порядку, установленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а відтак має такий же правовий статус і повинна в силу п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону № 580-VIII зараховуватись до стажу служби в поліції.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема в постановах від 22.12.2022 у справі № 380/8659/20, від 02.06.2022 у справі № 280/8419/20, від 13.08.2021 у справі № 440/1564/20.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляну на викладене, враховуючи висновки Верховного Суду, суд вважає, що стаж служби позивача в податковій міліції з 18.03.2003 по 20.12.2004 прирівнюється до стажу служби в поліції, а тому має зараховуватись до стажу служби (роботи) в Державному бюро розслідувань, що дає право на встановлення доплати за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.
З огляду на це, відповідачем безпідставно не зараховано до стажу служби (роботи) в Державному бюро розслідувань позивача, що дає право на встановлення доплати за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стажу служби позивача в податковій міліції з 18.03.2003 по 20.12.2004.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що наявні підстави для задоволення заявлених вимог. 
При цьому, суд не приймає посилання відповідача на правові позиції Верховного Суду, викладені в постанові від 31.03.2020 в справі № 520/2067/19, оскільки обставини, які склалися у вказаній справі, є відмінними від правовідносин у даній справі, та як стосувалися питання врахування до календарної вислуги років часу навчання у вищому навчальному закладі до початку служби в органах поліції, а тому вони не підлягають врахуванню.
Доводи відповідача про те, що приписами ст. 78 Закону № 580-VIII не передбачено зарахування позивачу спірного періоду служби в органах податкової міліції до стажу служби в органах Державного бюро розслідувань, суд вважає необґрунтованими, оскільки вони суперечать наведеним вище висновкам, а також правовим позиціям Верховного Суду в подібних правовідносинах.
Інші доводи відповідача суд не бере до уваги, позаяк вони не спростовують право позивача на зарахування до стажу роботи в ДБР стаж служби в податковій міліції.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи видно, що за подання вказаного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Оскільки, позов задоволено повністю, суд присуджує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 139, 243, 245, 246 та 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу служби (роботи) в Державному бюро розслідувань, що дає право на встановлення доплати за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стажу служби 01 рік 09 місяців 03 дні в податковій міліції з 18.03.2003 по 20.12.2004.
3. Зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську зарахувати до стажу служби (роботи) ОСОБА_1 в Державному бюро розслідувань, що дає право на встановлення доплати за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стаж його служби в податковій міліції з 18.03.2003 по 20.12.2004.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) у сумі 1211,20 грн.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У відповідності до ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. 

Повне найменування учасників процесу:
позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );
відповідач – Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську (вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 9, м. Краматорськ, Донецька область, код ЄДРПОУ 42331094). 

Суддя В.К. Левицький