Справа № 523/14515/25
Провадження №2/523/1211/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
"23" квітня 2026 р. м.Одеса
Пересипський районний суд міста Одеси в складі:
 
головуючого судді - Кисельова В.К. 
за участю секретаря - Дзюба Г.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), за участю - Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської Ради (м. Одеса, пр. Князя Володимира Великого б. 106) про визначення місця проживання дитини,-
ВСТАНОВИВ:
Підстави заявлених позовних вимог. 
ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, посилаючись на наступні обставини. 
Так позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає спільно з нею. Батьком дитини є відповідач до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачка стверджує, що після розірванню шлюбу дитина залишилась проживати разом з нею, проте з відповідачем виникають спірні питання щодо місця проживання дитини. На даний час позивачка створила всі необхідні умови для проживання дитини та виховання дитини, а батько дитини перебуває у Російської Федерації, при цьому він життям та вихованням дитини не займається. 
На підставі викладеного, позивачка просить визначити місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 спільної з нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Пояснення сторін в судовому засіданні. 
Позивачка подала до суду заяву, відповідно до якої просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також справу розглянути у її відсутність.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся в порядку ч. 1 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Представники органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської Ради направили до суду висновок у справі, а також просили справу розглянути у їх відсутність. 
Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини. 
Так позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає спільно з нею. Батьком дитини є відповідач до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . З 14.07.2008. Відповідно до довідки, наданої ОСББ «Яблунька», проживає разом зі своєю донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до характеристик, наданих сусідами за місцем проживання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 займається вихованням своєї малолітньої доньки, сім`я надає їй допомогу. Дитина завжди охайна, має все необхідне. Батька малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не бачили дуже давно, в житті дитини він участі не приймає.
Відповідно до довідки про доходи, наданої Управлінням поліції охорони в Одеській області Національної поліції України, ОСОБА_1 працює в Управлінні поліції охорони в Одеській області, займає посаду: черговий пульта ГПЦС ЦТО, має дохід.
Відповідно до довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин ОСОБА_1 , психіатричних, у тому числі спричинених вживанням психоактивних речовин, протипоказань для виконання роботи чергової пульта не має.
Відповідно до повного витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», наданого Департаментом інформатизації Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_1 на території України станом на 29.12.2025 є особою, стосовно якої: відомості про притягнення до кримінальної відповідальності - відсутні; відомості про наявність незнятої чи непогашеної судимості - відсутні; відомості про розшук - відсутні.
Відповідно до рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 21.11.2023 у справі № 523/9651/23, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17.10.2009, розірвано.
Від шлюбу є малолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про народження (видано повторно) серія НОМЕР_2 , актовий запис № 3983 від 08.05.2013, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції.
Відповідно до довідки про реєстрацію особи громадянином України, від 07.02.2025, наданої Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області (дублікат), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , набула громадянства України на підставі частини 1 статті 7 Закону України «Про громадянство України». Відповідно до законодавства України, зазначена особа є громадянином України з 01.05.2013. Довідка видана до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , вид. 03.02.2016 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції.
Відповідно до довідки від 24.03.2025, наданої Одеським ліцеєм № 40 Одеської міської ради, ОСОБА_3 . є ученицею 6-Д класу зазначеного навчального закладу.
Відповідно до характеристики, наданої Одеським ліцеєм № 40 Одеської міської ради, малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається в ліцеї № 40 з п`ятого класу. Зарекомендувала себе як старанна, працелюбна, уважна учениця. Підтримує дружні стосунки з однокласниками та старшими товаришами, має серед них безумовний авторитет. Мати, ОСОБА_1 , приділяє належну увагу вихованню доньки, постійно цікавиться її навчанням у школі та життям у вільний час. Батько дитини заклад освіти не відвідує, з класним керівником не спілкується.
Матір`ю, в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заключено декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, з лікарем- педіатром КУ «ДМП № 2» ОСОБА_7 .
Спеціалістами Служби з метою обстеження житлово-побутових умов проживання 20.01.2026 здійснено виїзд за місцем проживання матері, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . З`ясовано, що ОСОБА_1 проживає в 4-х кімнатній квартирі разом з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , своїми батьками, та з бабусею і з дідусем. У дитини окрема мебльована кімната, створені належні умови для проживання та розвитку дитини.
Малолітня ОСОБА_3 розповіла, що проживає з мамою, бабусею, дідусем, прабабою та прадідом. В них дуже дружна сім`я. Батька дитина не бачила багато років, знає що він живе в іншій країні. ОСОБА_8 зазначила, що дуже любить свою маму, свою родину, та хоче проживати з мамою. Протокол бесіди від 20.01.2026 додається.
Батько, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - громадянин російської федерації. 
Центром соціальних служб Одеської міської ради надано акт оцінки потреб сім`ї/особи матері, ОСОБА_9 від 14.01.2026, за адресою проживання: АДРЕСА_1 .
Вищевказані обставини підтверджуються висновком органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради №01-05-3/64 вх. від 04.02.2026р., відповідно до якого також визнано доцільним визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..
Правові підстави ухваленого рішення. 
Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
У статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (стаття 7 СК України).
У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.
У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що Декларація прав дитини не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-ІV «Про міжнародні договори України», а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Разом із тим положення Конвенції про права дитини про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.
Відповідно до частини першої статті 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, з огляду на те, що дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним.
У рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).
У параграфі 54 рішення «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, ЄСПЛ зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
Аналіз наведених норм права і практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.
У частинах четвертій та п`ятій статті 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд зауважує, що розгляд справи здійснюється не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша, третя статті 13 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша – третя статті 89 ЦПК України).
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що необхідно визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 …
Керуючись ст. ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268, 280-281 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ: 

1. Позовні вимоги  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), за участю - Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської Ради (м. Одеса, пр. Князя Володимира Великого б. 106) про визначення місця проживання дитини - задовольнити у повному обсязі. 
2. Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання. 
Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня його складання. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя:     В.К. Кисельов 

Повний текст рішення складено та підписано 04.05.2026