Дата документу 26.05.2026
Справа № 334/3608/25
Провадження № 2/334/166/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2026 року м. Запоріжжя
Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі: 
головуючого судді : Добрєва М.В.,
за участю секретаря судового засідання : Денисенко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», третя особа: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», про визнання кредитного договору недійсним, 

ВСТАНОВИВ:
05.05.2025 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним кредитного договору №014-RO-82-115721162 від 24.11.2021 р. 
08.05.2025 ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя при вирішенні питання про відкриття провадження позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху.
04.06.2025 до суду надійшла уточнена позовна заява від представника позивача - адвоката Працевитого Г.О.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 довгий час був користувачем послуг Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк», ще з 2018 р. мав рахунки в банку, якими дійсно користувався. 26.08.2020 р. 
26.08.2020 р. між позивачем та АТ РБ «Аваль» укладався кредитний договір з метою отримання кредитних коштів. Вказаний кредитний договір було підписано у відділенні Банку особисто позивачем. 
З метою повного виконання своїх зобов`язань перед Банком - між ОСОБА_1 та Банком було досягнуто згоди щодо реструктуризації боргу, який в подальшому було погашено позивачем на користь банку в повному обсязі. 
Позивачу стало відомо про звернення ТОВ «ФК «ЄАПБ» (як правонаступника АТ «Райффайзен Банк») із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №014-RO-82115721162 від 24.11.2021 р.
Позивач не брав участі при укладенні вищевказаного договору та не підписував його, у зв`язку з чим звертається до суду з метою визнання наданого Товариством кредитного договору недійсним, оскільки жодних додаткових договорів позивачем підписано та погоджено не було.
Крім того, позивач зазначає, що в оспорюваному договорі відсутні істотні умови, зокрема номер рахунку для зарахування коштів, а електронний документ не відповідає вимогам законодавства про цифрові довірчі послуги, оскільки не містить перевірюваного кваліфікованого електронного підпису (КЕП) банку. 
Ухвалою від 06.06.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте подав заяву в якій просив проводити розгляд справи без участі представника та позивача.
Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. 
Третя особа у письмовій заяві просила розглядати справу без участі її представника, висловивши заперечення проти позову та посилаючись на те, що договір був укладений через дистанційні канали обслуговування.

Таким чином, суд ухвалив провести розглядати справу у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що оспорювана «Заява-Договір» містить лише графічне відтворення підпису представника банку.
Єдині документи що містять підпис ОСОБА_1 - це "Опитувальник для клієнта-фізичної особи" та копія паспорту які датовані 2018-2019 роками. Наданий кредитний договір навіть не містить доказів та порядку його видачі. Пунктом 1.3. зазначається, що кредит видається шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позичальника, що зазначеинй в п. 1.2 Договору. 
При цьому в п. 1.2 Договору відсутній рахунок, на який могло б відбутися перерахування коштів. Можливість в ручному режимі зазначення рахунку відсутня, оскільки за формою договір від 24.11.2021 р. укладений в електронній формі. 
Докази підписання заяви, договору від 24.11.2021 р. - відсутні.
В тексті договору відсутнє зазначення, яким чином він підписаний сторонами: власноруч або в електронному вигляді. В той же час з візуального аналізу договору вбачається, що зі сторони банку він був підписаний кваліфікованим електронним підписом, а зі сторони позичальника - електронним підписом НОМЕР_1 що було отримано на телефон НОМЕР_2 .
За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України та Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 16 ч. 1 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ст.216 ЦК України).
За змістом ст.11, 202,626 ЦК України договір є правочином.
При цьому, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов"язковим для виконання сторонами (ст.3,6,627,629 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного звязку, установивши, що між сторонами кредитний договір не укладався ні в письмовому, ні в електронному вигляді, про що не заперечується відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, п.3 Розділ ХII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним - задовольнити.
Визнати недійсним Заяву-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту "Кредит готівкою" №014-RO-82-115721162 від 24.11.2021 р., підписаний від імені ОСОБА_1 та Акціонерного Товариства "Райффайзен Банк" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів").
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України: 
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 , 
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", ЄДРПОУ 35625014, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30.
Третя особа: Акціонерне товариство «Райффазен Банк», ЄДРПОУ 14305909, м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд. 4а.

Суддя: Добрєв М. В.