Справа № 301/857/26
2/301/762/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2026 р. м. Іршава 
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Чийпеш А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Абекор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

ТОВ «ФК «Абекор» звернулося в Іршавський районний суд Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №2264143 від 27.10.2025 року в сумі 29333,80 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 27 жовтня 2025 року ТОВ «ФК «Абекор» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-комунікаційної системи уклали електронний Кредитний договір №2264143 (далі – Кредитний договір), шляхом реєстрації відповідачки на веб-сайті в мережі Інтернет за адресою https://firstcredit.com.ua.
Відповідно до п.1.1.1. Кредитного договору, кредитор надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Згідно з п. 1.2., 1.3. Кредитного договору, загальний розмір наданого кредиту складає 20000 грн., строк кредиту 80 днів з кінцевим терміном повернення до 14.01.2026 року (включно).
Відповідно до п.2.1. Кредитного договору, кошти кредиту надаються кредитором у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , що емітована банком України.
Позивач виконав свої зобов`язання за Кредитним договором перед відповідачкою та надав 27.10.2025 року кредит в сумі 20000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на банківську платіжну картку відповідачки № НОМЕР_1 .
Згідно з п.1.3.2. Кредитного договору, періодичність сплати платежів: 1-й платіж через 30 днів (період, що починається з моменту укладення Договору та закінчується останнім днем (включно), встановленим для сплати першого платежу; 2-й платіж через 50 днів (період, що починається з наступного дня, що слідує за останнім днем першого періоду користування кредитом та закінчується останнім днем (включно), встановленим для сплати другого платежу.
Відповідачка не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором, у зв`язку з чим її заборгованість перед позивачем становить 29333,80 грн., з яких: тіло кредиту - 13750 грн., нараховані проценти – 15583,80 грн.
Позивач ТОВ «ФК «Абекор» просив стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Кредитним договором №2264143 від 27.10.2025 року в сумі 29333,80 грн. та судові витрати на загальну суму 12799,38 грн., з яких: 2662,40 грн. - сплачений судовий збір, 10000 грн. - витрати на професійну правничу допомогу, 136,98 грн. – витрати за відправку документів відповідачці. 
Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 03.04.2026 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Цією ж ухвалою за клопотанням представника позивача Пухи Н.С. витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» інформаціющодо належності ОСОБА_1 карткового рахунку № НОМЕР_2 та про надходження на цей рахунок грошових коштів 27.10.2025 року в сумі 20000 грн. від ТОВ «ФК «Абекор».
На виконання ухвали суду від 03.04.2026 року, 05 травня 2026 року від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла витребувана інформація.
Представник позивача ТОВ «ФК «Абекор» Пуха Н.С. будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, згідно прохальної частини позовної заяви просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та розглянути справу без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.13,94,95).
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причини неявки не повідомила, поважність неявки не підтвердила, відзиву на позов не подала (а.с.76-77,97).
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст. 11-16, 202, 509, 525, 526, 610, 614, 625, 629, 1054 ЦК України, цивільні зобов`язання, що виникають з договорів, повинні належно виконуватися; за загальним правилом, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; особа здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, не завдаючи шкоди іншій особі; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор вправі відповідно до умов договору та положень закону вимагати виконання порушеного зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Згідно з ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно з ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі; кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами; у разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Судом встановлено, що 27 жовтня 2025 року між ТОВ «ФК «Абекор» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-комунікаційної системи був укладений Кредитний договір №2264143 (далі – Кредитний договір) (а.с.46-62). 
Відповідно до п.1.1.1. Кредитного договору, на умовах цього Договору кредитор надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (а.с.47).
Згідно з п. 1.2., 1.3., 1.6. Кредитного договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн., тип кредиту – кредит. Строк кредиту 80 днів з кінцевим терміном повернення до 14.01.2026 року (включно). Цільове призначення кредиту (мета отримання кредиту): на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (а.с.47,48).
Відповідно до п. 2.1., 2.1.1. Кредитного договору, кошти кредиту надаються кредитором у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , що емітована банком України. Дати надання кредиту: 27 жовтня 2025 року або 28 жовтня 2025 року (а.с.49).
Надання відповідачці 27.10.2025 року кредиту в сумі 20000 грн. шляхом перерахування на картку № НОМЕР_3 підтверджується копією листа ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» №21900 від 23.03.2026 року (а.с.63) та копією квитанції до платіжної інструкції №20388-1363-309335093 від 27.10.2025 року (а.с.65).
Відповідно до листа АТ КБ «ПриватБанк» від 22.04.2026 року за №20.1.0.0.0/7-260415/90876-БТ, наданого на виконання ухвали суду від 03.04.2026 року в частині витребування доказів по справі, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) і по цьому рахунку 27.10.2025 року було зарахування коштів на суму 20000 грн. (а.с.96).
Згідно з п. 1.3.1., 1.3.2. Кредитного договору, кількість платежів – 2 платежі. Періодичність сплати платежів: 1-й платіж через 30 днів (період, що починається з моменту укладення Договору та закінчується останнім днем (включно), встановленим для сплати першого платежу (далі – перший період користування кредитом); 2-й платіж через 50 днів (період, що починається з наступного дня, що слідує за останнім днем першого періоду користування кредитом та закінчується останнім днем (включно), встановленим для сплати другого платежу (далі – другий період користування кредитом) (а.с.47).
Відповідно до п. 1.4. - 1.4.2., 1.5., 1.7. Кредитного договору, процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від умов користування кредитом та становить: базова процентна ставка – 0,9900% в день, що застосовується протягом першого періоду користування кредитом; основна процентна ставка – 0,99% в день, що застосовується протягом другого періоду користування кредитом. Тип процентної ставки – фіксована. Денна процентна ставка на дату укладення Договору складає 0,41% в день (а.с.47,48).
Відповідно до п. 5.3., 5.3.1., 5.3.2. Кредитного договору відповідачка зобов`язувалася: повернути кредитору суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором; дотримуватись строків виконання зобов`язань передбачених цим Договором, в тому числі, але не виключно щодо повернення кредиту та сплати процентів, відповідно до умов цього Договору (а.с.51).
Пунктами 5.2., 5.2.1. Кредитного договору позивачу надано право вимагати своєчасного здійснення платежів відповідно до цього Договору (а.с.50).
Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідачка зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконувала, натомість позивач належним чином виконав свої зобов`язання за цим договором, надавши відповідачці грошові кошти в порядку та на умовах відповідного договору.
Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором №2264143 від 27.10.2025 року сума заборгованості ОСОБА_1 становила 29333,80 грн. (а.с.71-74). 
Дана сума складається з:
- заборгованості за тілом кредиту - 13750 грн.,
- заборгованості за процентами – 15583,80 грн. 
Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За відсутності доказів, які б спростовували поданий позивачем розрахунок заборгованості за вищевказаним кредитним договором, суд не має підстав піддавати його сумніву.
Відзиву на позов, доказів на спростування позовних вимог та доказів відсутності заборгованості за кредитним договором відповідачка суду не надала.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 29333,80 грн. підлягають задоволенню.
Згідно з ч.1 та п. 1, 4 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн. (а.с.1), витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. та витрати за відправку документів відповідачці в сумі 136,98 грн.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Позивач на підтвердження понесених витрат за відправку документів відповідачці в сумі 136,98 грн. надав суду квитанцію «Поштової служби «Е-Пост» №1995749 від 30.03.2026 року (а.с.43) та опис вкладення до листа, відправленого відповідачці (а.с.44), тому такі витрати підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.
Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц.
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п.269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, зокрема і з власної ініціативи, вправі не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічні висновки викладені і в постанові Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі №205/5969/15-ц (провадження №61-12669св23).
На підтвердження розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу суду надано: 
- копію Договору про надання правової (правничої) допомоги №22122025 від 22.12.2025 року, укладеного між Адвокатським бюро «Наталії Пухи» і ТОВ «ФК «Абекор» (а.с.28-33);
- копію Акту приймання-передачі наданих послуг від 31.03.2026 року відповідно до Договору про надання правової (правничої) допомоги №22122025 від 22.12.2025 року, згідно якого визначена загальна вартість за послуги з надання правової (правничої) допомоги за період з 01.03.2026 року по 31.03.2026 року в сумі 10000 грн., а саме: 1) зустріч з клієнтом й консультація про перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, що виникла між боржником та клієнтом відповідно за кредитним договором – 2000 грн. за 1 год.; 2) написання позовної заяви, формування додатків та надсилання до суду матеріалів позовного провадження (підготовка доказів, додатків тощо) – 5000 грн. за 2,5 год. (2000 грн. за 1 год.); 3) підготовка процесуальних документів (запитів, пояснень, відповідь на відзив, розрахунки судових витрат, клопотань тощо) – 2000 грн. за 1 год.; 4) супроводження справи у суді, моніторинг судових реєстрів щодо процесуального статусу судової справи – 1000 грн. за 0,5 год. (1000 грн. за 1 год.) (а.с.37-38).
Однак, з огляду на ціну позову, на складність справи та виконані адвокатом роботи, оскільки матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, на збирання яких адвокат витратив би значний час, крім того у спорах такого характеру судова практика є сталою, значної кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а тому суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідачки на користь позивача сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності. 
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу (правову) допомогу в сумі 4000 грн., що буде відповідати критеріям розумності, справедливості та співмірності.
Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України суд вважає стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати на загальну суму 6799,38 грн., що складаються із судового збору, який був сплачений позивачем при пред`явленні даного позову до суду в сумі 2662,40 грн., витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн. та витрат за відправку документів відповідачці в сумі 136,98 грн.
Керуючись ст. 526, 530, 610, 629, 631, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 12, 13, 76-81, 263-265, 274, 279, 280 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Абекор», юридична адреса: 04080, м. Київ, вул. Костянтинівська, будинок 75, приміщення 601А, код ЄДРПОУ 39287145, заборгованість за Кредитним договором №2264143 від 27 жовтня 2025 року в сумі 29333 (двадцять дев`ять тисяч триста тридцять три) грн. 80 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Абекор», юридична адреса: 04080, м. Київ, вул. Костянтинівська, будинок 75, приміщення 601А, код ЄДРПОУ 39287145, судові витрати в сумі 6799 (шість тисяч сімсот дев`яносто дев`ять) грн. 38 коп. 
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 26 травня 2026 року.

Головуюча: М. О. Пітерських