СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2026 року м. Харків Справа № 922/4184/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Демідова П.В., суддя Крестьянінов О.О.,
без виклику учасників справи,
розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Харківській області (вх. №355 Х/2)
на рішення Господарського суду Харківської області від 09.02.2026 у справі №922/4184/25 (суддя Юрченко В.С.)
за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м.Харків
до Головного управління Держпраці у Харківській області, м.Харків, 
про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" (далі – КП "ХТМ", позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Головного управління Держпраці у Харківській області (ГУ Держпраці, відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 11323,98грн.
Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії (далі – Індивідуальний договір), у зв`язку з чим виникла заборгованість за вищевказаним договором у сумі 10692,33грн за надання послуги постачання теплової енергії за період з жовтня по листопад 2023 року; 51,30грн абонентська плата за Індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з липня по листопад 2023 року; 580,35грн за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньо-будинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності за публічним договором за період з липня по листопад 2023 року.
Обґрунтовуючи свої вимоги, КП "ХТМ" наводить наступне:
- КП "ХТМ" здійснює постачання теплової енергії, зокрема, до нежитлового приміщення за адресою вул. Університетська, буд. 37/39 у м. Харкові, які належать відповідачу. Вказані приміщення розташовані у житловому будинку з централізованою системою опалення;
- постачання теплової енергії за вищевказаною адресою здійснюється на підставі Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання. Відповідач приєднався до його умов шляхом отримання послуги з постачання теплової енергії;
- розрахунок заборгованості здійснювався відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315 (далі – Методика розподілу).
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що:
- відсутні докази того, що саме позивач є виконавцем послуг з теплопостачання;
- відсутні докази того, що ГУ Держпраці є власником нежитлового приміщення за адресою м.Харків, вул. Університетська 37/39, куди постачалась теплова енергія;
- відсутні докази того, що у спірний період (жовтень, листопад 2023 року) між сторонами діяв Індивідуальний договір;
- відповідач за вищевказаною адресою тривалий час не перебуває, теплову енергію не отримує, а отже не має обов`язку сплачувати за неї кошти;
- відсутні докази погодження (затвердження) тарифу на теплопостачання, що застосовувався позивачем при розрахунку заборгованості.
У відповіді на відзив позивач наголошує:
- відповідач був користувачем нежитлових приміщень на підставі договору оренди №1969 від 22.06.2018 до 30.11.2023 (моменту його розірвання), а тому в період заборгованості спірне нежитлове приміщення використовувалось ним, оскільки відсутні докази протилежного;
- позивач є виконавцем послуг з централізованого постачання теплової енергії та підігріву води відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 23.12.1998 №1407 зі змінами, внесеними рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 30.09.2003 №946 "Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста";
- розміри тарифів, за якими позивач розраховував заборгованість відповідача, затверджені рішенням виконавчого комітету ХМР, оприлюднені на офіційному сайті ХМР, КП "ХТМ", а також зазначено в рахунках, які направляються споживачам;
- звернень відповідача про розірвання Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 31.10.2021 не надходило, тому відповідно до п. 52 вказаного договору він був чинним в спірний період (01.10.2023 – 31.11.2023). 
Рішенням Господарського суду Харківської області від 09.02.2026 у справі №922/4184/25 позов задоволено; стягнуто з ГУ Держпраці у Харківської області на користь КП "ХТМ" заборгованість в сумі 10692,33грн за Індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з жовтня по листопад 2023 року, абонентську плату в сумі 51,30грн за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з липня по листопад 2023 року, заборгованість в сумі 580,35грн за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності за публічним договором за період з липня по листопад 2023 року, а також витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40грн.
Мотивуючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наступного:
- позивач є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву води відповідно до рішень виконавчого комітету Харківської міської ради;
- між сторонами було укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 31.10.2021 та публічний договір технічного обслуговування та поточного ремонту, які діяли у спірний період;
- спірні нежитлові приміщення знаходились в оренді відповідача на момент виникнення заборгованості до 30.11.2023;
- оскільки спірне нежитлове приміщення є вбудованим у п`ятиповерховий житловий будинок, який не оснащено приладом обліку теплової енергії, то позивач правомірно застосував розрахунковий метод при нарахуванні тарифу за надані послуги теплопостачання.
Не погоджуючись із вищевказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач – ГУ Держпраці у Харківської області звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Харківської області від 09.02.2026 у справі №922/4184/25 скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні вимог позивача відмовити повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, скаржник повністю підтримує позицію, викладену у відзиві на позовну заяву, зокрема, наводить таке:
- відповідач у спірний період (з 21.01.2022) перебував у стані припинення, тому з 05.12.2022 обов`язок всієї діяльності ГУ Держпраці у Харківській області покладено на його правонаступника - Північно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, якому передано повноваження відповідача;
- кошторисом ГУ Держпраці на 2023, 2024, 2025 роки видатки на оплату теплопостачання не передбачено;
- відповідач за адресою м. Харків, вул.Університетська, 37/39 тривалий час не перебуває, теплову енергію не отримує, а отже не має сплачувати за неї кошти;
- крім того, відсутні докази на підтвердження того, що:
1) відповідач є власник спірних нежитлових приміщень;
2) саме позивач є виконавцем послуги з теплопостачання;
3) у спірний період (жовтень-листопад 2023 року) між сторонами діяв Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії;
4) тариф на теплопостачання, що застосовувався позивачем при розрахунку заборгованості, погоджений (затверджений) уповноваженим на це органом.
Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2026 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Демідова П.В., суддя Крестьянінов О.О.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держпраці у Харківській області на рішення Господарського суду Харківської області від 09.02.2026 у справі №922/4184/25; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання іншим учасникам провадження - 15 днів з дня вручення даної ухвали; попереджено учасників процесу, що апеляційна скарга Головного управління Держпраці у Харківській області на рішення Господарського суду Харківської області від 09.02.2026 у справі №922/4184/25 буде розглядатися за правилами ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України без повідомлення учасників справи.
Копії ухвали Східного апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження доставлено сторонам у справі через підсистему "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
10.03.2026 до Східного апеляційного господарського суду через підсистему "Електронний суд" від КП "ХТМ" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції - без змін.
Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач вказує наступне:
- відносини між сторонами договірні (надання послуг відповідачу здійснюється на підставі Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії та Публічного договору з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності);
- постачання теплової енергії надавалось саме ГУ Держпраці як користувачу спірних нежитлових приміщень за адресою м.Харків, вул. Університетська, 37/39 літ "А-5", оскільки про будь-які зміни останнім не повідомлялось;
- відповідач, як споживач, приєднався до умов публічного договору надання послуг теплопостачання шляхом отримання послуги з постачання теплової енергії;
- стосовно припинення ГУ Держпраці, позивач зазначає, що він може бути відповідачем у справі, оскільки запису до Єдиного державного реєстру про припинення даної юридичної особи не внесено;
- відсутність у відповідача бюджетних коштів не позбавляє його обов`язку виконати господарські зобов`язання та сплатити відповідні платежі КП "ХТМ".
Відповідно до ч. 13 ст. 8 та ч. 8 ст. 252 ГПК України, у разі здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами, досліджує докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, судове засідання не проводиться.
За приписами ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на те, що ціна позову у даній справі (11323,98грн) є меншою від ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд апеляційної інстанції розглядає дану справу за правилами ч. 10 ст. 270 ГПК України без повідомлення учасників справи.
На час ухвалення цієї постанови клопотання будь-якого із учасників справи про розгляд справи в порядку загального позовного провадження до Східного апеляційного господарського суду не надходили.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у даному випадку правовідносини сторін виникли на підставі укладеного між КП "ХТМ", як виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву води, відповідно до рішень виконавчого комітету Харківської міської ради, та ГУ Держпраці у Харківській області, як споживачем, Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 31.10.2021 (далі – Індивідуальний договір) та Публічного договору з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності від 01.07.2022 (далі – договір з техобслуговування).
Пунктами 1, 2 Індивідуального договору передбачено, що цей договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на веб-сайті виконавця www.hts.kharkov.ua, та встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі - послуга) індивідуальному споживачу (далі - споживач).
Відповідно до п. 4 Індивідуального договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.
Згідно з п. 5 вищевказаного договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Приписами п. 30 Індивідуального договору встановлено, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: 
- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;
- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця.
Пунктом 31 Індивідуального договору визначено, що вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. 
Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця.
Питання строку дії умов договору встановлено, зокрема, п.п. 51, 52 Індивідуального договору, відповідно до приписів яких цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності; якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.
Як встановлено судом першої інстанції, 04.02.2022 між сторонами було укладено додаткову угоду до Індивідуального договору (далі – додаткова угода), зі змісту якої вбачається, що позивач, як виконавець, зобов`язується надати відповідачу, як споживачу, послугу з постачання теплової енергії у визначених обсягах.
З огляду на положення додаткової угоди, за адресою об`єкту теплопостачання (вул. Університетська, 37/39 у м.Харкові) знаходиться офіс. Вказане приміщення споживача вбудоване в багатоквартирний житловий будинок. Як зазначено у п. 1 договору, облік споживання теплової енергії здійснюється розрахунковим способом із розрахунку навантаження Гкал/год 0.00980030.09.2004 та площі 141,90кв.м.
Вказане приміщення є вбудованим в п`ятиповерховий житловий будинок, який знаходиться у тепловому контурі житлового будинку. Окремий тепловий ввід у приміщені відсутній. Підключення та відключення послуги з постачання теплової енергії у нежитлове приміщення здійснюється разом з житловим будинком. Нарахування за послугу з постачання теплової енергії проводяться відповідно до Методики розподілу №315. 
Як вбачається з листа Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 01.04.2025 №2516, відповідач – ГУ Держпраці є орендарем нежитлових приміщень 1-го поверху загальною площею 141,9 кв. м за адресою: м. Харків, вул. Університетська, буд 37/39 на підставі договору №1969 від 22.06.2018, який було розірвано 30.11.2023. 
На підтвердження надання послуги постачання теплової енергії у опалювальних періодах 2023-2024 р.р. до приміщення споживача, позивач надав суду акт готовності до опалювального періоду 2023-2024 р.р. №178/5414 від 18.07.2023, підписаний представником позивача та представником балансоутримувача житлового будинку за вказаною адресою – КП "Жилкомсервіс".
Вказаний доказ свідчить про здійснення перевірки житлового будинку (до якого включено спірне приміщення відповідача), до опалюваного сезону, за результатом якої зроблено висновок про готовність житлового будинку до роботи в опалювальний період 2023-2024 років, а технічне обслуговування житлового будинку виконано у повному обсязі. Крім того, за актом виконання робіт по підготовці системи теплоспоживання житлового будинку до ОЗП від 18.07.2023 зроблено висновок про те, що система центрального опалення готова до роботи в ОЗП в 2023-2024 р.р.
На підтвердження факту отримання споживачем теплової енергії за адресою: м. Харків, вул. Університетська, буд. 37/39, позивач надав суду акт №178/490 від 29.10.2022 про підключення споживача та акт №178/1357 від 26.03.2024 про відключення споживача, які підписані уповноваженими представниками та скріплені печатками КП "ХТМ" та балансоутримувачем зазначеного житлового будинку. 
Згідно з Переліками споживачів, розташованих у житловому будинку, що є додатками до вищезазначених актів про підключення/відключення, у житловому будинку по вул. Університетській 37/39 в м. Харкові, споживачем, який підключений до єдиної системи опалення житлового будинку є, зокрема, ГУ Держпраці, особовий рахунок 17801-9095-0.
Позивач направив на адресу відповідача лист №53-ТЮ237 від 26.11.2024 з актами виконаних робіт за спожиту теплову енергію за період з липня 2023 року по жовтень 2024 року, рахунки фактури за спожиту теплову енергію за період з липня 2023 року по жовтень 2024 року, рахунки фактури за абонентську плату за послуги з теплопостачання теплової енергії за період з липня 2023 року по жовтень 2023 року, однак відповіді не отримав.
Таким чином, позивач зобов`язання за укладеним між сторонами договором виконав у повному обсязі, відповідач, у свою чергу, заборгованості за Індивідуальним договором та Публічним договором з техобслуговування не погасив.
Обставини наявності зазначеної суми боргу, який не був оплачений відповідачем, стали підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом про стягнення боргу у сумі 11323,98грн за спірний період.
Господарський суд Харківської області у своєму рішенні від 09.02.2026 дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Надаючи кваліфікацію спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного.
Предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення заборгованості у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами Індивідуального договору в частині оплати вартості поставленої позивачем теплової енергії у період з жовтня по листопад 2023 року, плати за абонентське обслуговування, а також плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньо-будинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності за Публічним договором з техобслуговування за період з липня по листопад 2023 року.
Предметом апеляційного перегляду в даній справі є рішення місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача коштів за неналежне виконання умов вищевказаних договорів.
За приписами ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків, є, зокрема, договори.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За приписами ст.ст. 509, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Зокрема, договором може бути передбачено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду (ст. 630 ЦК України).
Як встановлено ч.ч. 1-2 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому підприємець бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг кожному, хто до нього звернеться, а умови такого договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім осіб, яким законом надано пільги. 
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди щодо всіх істотних умов договору. Істотними є умови про предмет договору, умови, визначені законом, а також ті, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до положень ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або стандартних формах і можуть бути прийняті іншою стороною лише шляхом приєднання до договору в цілому без права на внесення змін до його змісту. 
Укладений між сторонами договір про постачання теплової енергії споживачу за своєю правовою природою є договором про надання комунальної послуги. 
Таким чином, спірні правовідносини, що виникли між сторонами, зокрема, у процесі надання споживачам послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води тощо є предметом регулювання Закону України "Про житлово-комунальні послуги".
Частиною 1 ст. 10 вищевказаного закону встановлено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
У розумінні приписів вищевказаного закону відповідач є споживачем комунальних послуг, а позивач є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву води згідно з рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 23.12.1998 № 1407 зі змінами внесеними рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 30.09.2003 №946 "Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста".
Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація), тобто КП "ХТМ".
Колегія суддів зазначає, що наведеним спростовуються сумніви скаржника стосовно того, що саме позивач є виконавцем послуг теплопостачання у приміщення відповідача.
Стосовно доводів апеляційної скарги відповідача щодо дії договору судова колегія, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що правовідносини між сторонами у цій справі регулюються умовами публічного договору приєднання на надання послуг з постачання теплової енергії.
Так, 31.10.2021 КП "ХТМ", як виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву води, на офіційному веб-сайті підприємства www.hts.kharkov.ua було розміщено текст Індивідуального договору та форми заяви-приєднання, що відповідає вимогам законодавства і є офертою, яка підлягає акцептування споживачем.
Як вже зазначалось, даний документ є публічним договором приєднання, який набрав чинності з 01.12.2021.
Аналізуючи доводи сторін стосовно доведеності факту приєднання відповідача до умов договору, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 4 Індивідуального договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, факт отримання послуги.
Як встановив місцевий господарський суд, з чим погоджується колегія суддів апеляційного господарського суду, відповідач приєднався до умов вказаного договору шляхом мовчазної згоди, тобто ним було прийнято (акцептовано) оферту позивача укласти індивідуальний договір в порядку ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", шляхом отримання послуги з теплопостачання.
Верховний Суд у своїх постановах від 18.11.2021 у справі №908/3233/20, від 14.12.2023 у справі №908/2078/22 та від 09.04.2024 у справі №908/710/23, зазначив, що відсутність волевиявлення співвласників не звільняє їх від обов`язку оплачувати отримані комунальні послуги за умовами публічного договору приєднання.
Факт отримання відповідачем послуг з постачання теплової енергії підтверджено належними доказами, зокрема, підписаними актами підключення та відключення будинку від системи централізованого опалення за опалювальний сезон 2023-2024. 
Відповідачем, у свою чергу, не було здійснено будь-яких активних дій щодо належного розгляду такої оферти та відмови в укладенні договору, а відтак, оскільки даний договір є публічним договором приєднання, то достатньою умовою його укладення в цьому випадку є пасивна поведінка споживача.
Позивачем у встановленому порядку доведено факт отримання споживачем теплової енергії за адресою: м. Харків, вул. Університетська, буд. 37/39, насамперед, актом №178/490 від 29.10.2022 про підключення споживача та актом №178/1357 від 26.03.2024 про відключення споживача.
Разом з цим, колегія суддів зауважує, що відповідно до п.п. 8, 9 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України, від 21.08.2019 № 830, постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період.
Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами.
У даному випадку, факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою вул. Університетська, 37/39 в м. Харкові, в якому знаходиться нежитлове приміщення відповідача, підтверджується відповідними розпорядженнями Харківської обласної військової адміністрації про початок та закінчення опалювальних сезонів, які розміщені в загальному доступі в мережі Інтернет на офіційному сайті ХОВА та відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальні сезони в м. Харкові.
Натомість, відповідачем будь-якими належними доказами не спростовано факту отримання послуги теплопостачання в опалювальний період, відмови від отримання даної послуги шляхом подання відповідних звернень або претензій щодо неналежної якості наданої послуги.
Крім того, надана до матеріалів справи копія Додаткової угоди від 04.02.2022 є підтвердженням того, що послуга з постачання теплової енергії до нежитлових приміщень за адресою: м. Харків, вул. Університетська, буд 37/39 надавалась саме ГУ Держпраці у Харківській області, як користувачу приміщення відповідно до договору оренди.
Стосовно твердження скаржника про дію договору в спірний період (жовтень-листопад 2023 року), то, як вбачається з умов Індивідуального договору, а саме п.51, цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності; та п. 52, відповідно до якого якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.
Колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять будь-яких доказів звернень відповідача щодо розірвання договірних відносин з надання послуг з постачання теплової енергії за адресою м. Харків, вул. Університетська, буд 37/39, тому Індивідуальний договір від 31.10.2021 був чинним у спірний період (з 01.10.2023 по 30.11.2023).
Стосовно твердження скаржника про те, що у приміщенні він тривалий час не перебував, колегія суддів акцентує на тому, що положеннями п. 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії №830 передбачено, що споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. А обов`язок повідомити виконавця про будь-які зміни, що можуть вплинути на відносини між сторонами, відповідно до вищевказаних правил покладається саме на споживача. Доказів того, що ГУ Держпраці повідомило позивача про такі зміни (наприклад, намір звільнити приміщення), матеріали справи не містять.
Суд також враховує, що відповідач, заперечуючи проти сум заборгованості з огляду на сумніви у застосованих у рахунках відомостей (зокрема, площ житлових/нежитлових приміщень), власного контррозрахунку не надав, будь-які інші докази застосування інших відомостей у матеріалах справи також відсутні.
Водночас апелянт ставить під сумнів застосований позивачем тариф на теплопостачання і з цього приводу судова колегія зазначає, що досліджуючи питання затвердження тарифів на житлово-комунальні послуги, судом першої інстанції правомірно встановлено, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 408 від 24.08.2023 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води КП "ХТМ" для споживачів м. Харкова" встановлені економічно обґрунтовані тарифи для всіх категорій споживачів та тарифи, які будуть застосовуватись при нарахуваннях населенню м. Харкова (тарифи для населення залишаться без змін – на рівні тарифів, що застосовувались до споживачів станом на 24.02.2022). Вказане рішення оприлюднене в газеті "Харьковcкие известия" від 31.08.2023 №104 (707), а також на офіційному веб-сайті Харківської міської ради, КП "ХТМ".
До того ж, умовами Індивідуального договору у розділі "Ціна та порядок оплати послуги, порядок та умови внесення змін до договору щодо ціни послуги" встановлено, що вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або веб-сайті виконавця.
Крім того, підписана сторонами та скріплена їх печатками Додаткова угода до Індивідуального договору від 04.02.2022 містить п. 5, в якому є посилання на акти виконавчого комітету Харківської міської ради, які регламентують питання вартості тарифів на теплову енергію. 
Таким чином, зважаючи на те, що тарифи на теплову енергію містяться у відкритому доступі в мережі Інтернет, споживач не був обмежений у праві ознайомитися із ними та перевірити правильність їх застосування, надавши власний розрахунок.
Стосовно доводів апелянта про його перебування у стані припинення з 21.01.2022, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Головне управління Держпраці у Харківській області (код ЄДРПОУ 39779919) перебуває в стані припинення за рішенням засновників юридичної особи щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації, проте запису про припинення даної юридичної особи не внесено, тому судова колегія відхиляє зазначені доводи скаржника.
Підпунктом 1 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання територіальних органів Державної служби з питань праці" від 12.01.2022 №14 встановлено, що територіальні органи Державної служби з питань праці, які ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови (до таких відноситься ГУ Держпраці у Харківській області), продовжують здійснювати повноваження та функції, покладені на зазначені органи, до завершення здійснення заходів, пов`язаних з утворенням міжрегіональних територіальних органів Державної служби з питань праці і прийняттям рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною службою з питань праці після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про міжрегіональні територіальні органи Державної служби з питань праці, що утворені згідно з пунктом 2 цієї постанови, затвердження положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій.
Посилання в апеляційній скарзі на практику Верховного Суду не є релевантним, оскільки в ній йдеться про спір з приводу правонаступництва у сфері управлінської діяльності, основним питанням якого є передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта до іншого або припинення адміністративної компетенції, тоді як в даному випадку йдеться саме про виконання господарського грошового зобов`язання. 
Твердження скаржника про відсутність бюджетних коштів колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на таке.
Відповідно до правової позиції, викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках відповідного бюджету, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов`язання (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №911/4249/16).
Крім того, приписи чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства не передбачають привілейованого становища суб`єктів господарювання, які фінансуються за рахунок бюджету, по відповідальності за порушення зобов`язань, а факт відсутності бюджетного фінансування, в тому числі через ненадходження коштів в будь-якому випадку не може звільняти відповідача від виконання зобов`язань щодо оплати послуг оскільки, такі обставини не визначені законодавством як такі, що звільняють від виконання зобов`язання.
Подібну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі №910/1193/22. 
Згідно з приписами ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями і оскільки між сторонами виникли майнові відносини, які засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ч. 1 ст. 1 ЦК України), що регулюються актами цивільного законодавства України, то відсутність у відповідача необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє її від обов`язку виконати зобов`язання за договором (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду 03.04.2018 у справі №924/29/17, від 12.04.2018 у справі №924/22/17).
Отже, судом встановлено, що відповідач отримав теплову енергію за договором, наявність заборгованості не спростував, документального підтвердження сплати заборгованості або споживання ним іншого обсягу теплової енергії не надав.
Доводи апеляційної скарги відповідача наведених висновків суду не спростовують та фактично зводяться до переоцінки обставин, встановлених місцевим судом, яким надана належна правова оцінка.
Таким чином, оскільки доводи заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції належним чином досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга ГУ Держпраці задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Харківської області від 09.02.2026 у справі №922/4184/25 підлягає залишенню без змін.
З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Харківській області на рішення Господарського суду Харківської області від 09.02.2026 у справі №922/4184/25 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 09.02.2026 у справі №922/4184/25 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення; порядок і строки оскарження постанови передбачені ст.ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя П.В. Демідова

Суддя О.О. Крестьянінов