Справа № 606/517/25 

УХВАЛА
іменем України
08 червня 2026 року м. Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Тернопільського районного сектору №5 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовля подання Тернопільського районного сектору №5 філії Державної установи "Центр Пробації" в Тернопільській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 21.05.2025 Теребовлянським районним судом Тернопільської області за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Представник Тернопільського районного сектору №5 звернулась до суду із поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного судом покарання.
Клопотання мотивоване тим, що засудженому ОСОБА_5 08.07.2025 роз`яснено порядок та умови відбування покарання, обов`язки покладені на нього судом та наслідки у разі ухилення від відбування покарання, винесено постанову про встановлення днів явок на реєстрацію.
15.07.2025 року ОСОБА_5 не прибув до органу пробації на реєстрацію та не повідомив причини неявки.
12.09.2025 року уповноваженому органу з питань пробації стало відомо, що засуджений був призваний на військову службу по мобілізації в в/ч НОМЕР_1 .
Проте, уповноваженому органу з питань пробації 26.02.2026 року надійшла інформація, що ОСОБА_5 з 14.10.2025 року вважається таким, що самовільно залишив військову частину.
Уповноваженим органом з питань пробації направлено на адресу засудженого виклики на 06.03.2026 року та 20.03.2026 року, за якими засуджений не прибув.
23.03.2026 року було розпочато першочергові розшукові заходи.
19.05.2026 року засуджений ОСОБА_5 з`явився до Тернопільського РС№5 та надав пояснення, що 14.10.2026 року залишив військову частину, оскільки йому стало страшно.
У судовому засіданні представник Тернопільського районного сектору №5 подання підтримала, пояснила, що на теперішній час ОСОБА_5 виконує покладені на нього обов`язки.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що клопотання слід задовольнити.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив суд не скасовувати відносно нього звільнення від відбування покарання з випробуванням, не позбавляти його волі та зобов`язувався в подальшому виконувати покладені на нього обов`язки.
Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали особової справи № 10/ЗВП/2025 р., враховуючи думку прокурора та представника органу пробації, засудженого, суд приходить до наступного висновку.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджено 21.05.2025 Теребовлянським районним судом Тернопільської області за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Засудженому ОСОБА_5 08.07.2025 роз`яснено порядок та умови відбування покарання, обов`язки покладені на нього судом та наслідки у разі ухилення від відбування покарання, винесено постанову про встановлення днів явок на реєстрацію.
15.07.2025 року ОСОБА_5 не прибув до органу пробації на реєстрацію та не повідомив причини неявки.
Проте, уповноваженому органу з питань пробації 26.02.2026 року надійшла інформація, що ОСОБА_5 з 14.10.2025 року вважається таким, що самовільно залишив військову частину.
19.05.2026 року засуджений ОСОБА_5 з`явився до Тернопільського РС№5 та надав пояснення, що 14.10.2026 року залишив військову частину, оскільки йому стало страшно.
Згідно ст.5 КВК України одним із головних принципів кримінально-виконавчого законодавства, виконання і відбування покарань є диференціація та індивідуалізація виконання покарань, раціональне застосування примусових заходів і стимулювання правослухняної поведінки, поєднання покарання з виправним впливом.
Безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є встановлення умислу засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Відповідно до п. 8 ч. 1ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбуття покарання, призначеного вироком.
На підставі вимог ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.
Перевіряючи обґрунтованість внесеного органом пробації подання про скасування звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, суд звертає увагу на те, що при скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу пробації, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення, оскільки факти викладенні у поданні не є безпосередніми підставами для скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання, призначеного судом.
Із досліджених матеріалів особової справи №10/ЗВП/2025 р. вбачається, що ОСОБА_5 мав неявки на реєстрацію до органу пробації, з 12.09.2025 року засуджений був призваний на військову службу по мобілізації в в/ч НОМЕР_1 ., ОСОБА_5 з 14.10.2025 року вважається таким, що самовільно залишив військову частину, однак в його діях відсутня систематичність, тому суд не вбачає підстав вважати їх прямим ухиленням від відбування покарання встановленого судом.
Аналізуючи суть та причини невиконання обов`язків, покладених на засудженого вироком суду та вивчивши дані про його особу, суд, з урахуванням встановлених при розгляді подання обставин, керуючись засадами справедливості, що поряд з правами та свободами людини визнаються найвищими цінностями й визначають зміст і спрямованість діяльності держави, приходить до висновку про відсутність підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_5 . 
Сукупність встановлених судом обставин дає підстави вважати, що сам факт невиконання обов`язків, покладених на ОСОБА_5 вироком суду, не може бути безумовним свідченням його небажання стати на шлях виправлення, а отже і вагомою підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання.
Таким чином, суд приходить до висновку, що вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання є передчасним, тому в задоволенні клопотання слід відмовити.
При цьому суд зазначає, що, у разі продовження порушення ОСОБА_5 умов іспитового строку, представник Тернопільського районного сектору №5 не позбавлений права на повторне звернення до суду з аналогічним поданням.
На підставі викладеного, керуючись ст. 78 КК України, ст.ст. 164-166 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання Тернопільського районного сектору №5 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання  ОСОБА_5  - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1