18.05.2026 Справа № 363/6519/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Лукач О.П.,
за участю секретаря Ставиченка О.В.,
позивача ОСОБА_1 , 
представника позивача – адвоката Березинець К.Г.,
представника третьої особи ОСОБА_2 – адвоката Боднар Б.Є,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вишгород у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , Вишгородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту народження дитини та визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

31.10.2025 представником позивача – адвокатом Березинець К.Г. подано до Вишгородського районного суду Київської області,вказану вище позовну заяву, у якій, з урахуванням заяви від 17.12.2025 про зміну предмету позову просить: 
встановити факт народження дитини, чоловічої статі, ОСОБА_5 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в місті Київ Київської області;
визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, паспорт № НОМЕР_1 , дата видачі 25.06.2022, орган, що видав – 3228, РНОКПП - НОМЕР_2 , батьком повнолітньої дитини ОСОБА_5 , 
ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
матір`ю дитини записати ОСОБА_1 , громадянку України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканку с. Катюжанка Вишгородського району Київської області; 
батьком дитини записати ОСОБА_3 , громадянина України, 
 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця с. Катюжанка Вишгородського району Київської області.
В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 13.04.1991 позивач уклала шлюб з ОСОБА_2 , у зв`язку з чим змінила своє прізвище ОСОБА_6 на шлюбне ОСОБА_7 . Однак, після реєстрації шлюбу позивач не змінила паспорт на шлюбне прізвище та продовжувала користуватися паспортом виданим на її дівоче прізвище ОСОБА_6 . Будучи в зареєстрованому шлюбі, однак не проживаючи зі своїм чоловіком, позивач почала проживати з відповідачем від якого завагітніла. ІНФОРМАЦІЯ_5 у пологовому будинку КНП «Київська обласна клінічна лікарня» Київської обласної ради, позивач народила живого хлопчика, вагою 
2900,00 гр., зріст 50 см., якого назвала ОСОБА_4 . Біологічним батьком дитини є ОСОБА_3 (відповідач). Оскільки, на час народження дитини документом, що посвідчував особу матері, був паспорт на ім?я ОСОБА_8 , то і вся медична документація пов`язана з вагітністю та пологами видана на ім?я ОСОБА_8 . З метою отримання свідоцтва про народження дитини, у лютому 2023 року позивач звернулася до Вишгородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі-Відділ ДРАЦС) із заявою про державну реєстрацію народження дитини. Однак, 21.02.2023 Відділом ДРАЦ відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини, у зв`язку з відсутністю медичного свідоцтва про народження за формою №103/0, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545. У позовній заяві вказано, що з часу свого народження і по теперішній час, ОСОБА_4 , проживає в АДРЕСА_1 . Навчався у Катюжанській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів, по закінченню якої, 21.06.2009 отримав свідоцтво про базову загальну середню освіту. До школи ОСОБА_4 було зараховано на підставі заяви його матері, свідоцтво про народження дитини не вимагалося. У зв`язку з відсутністю свідоцтва про народження, син позивача не може отримати паспорт громадянина України, а за відсутності медичного свідоцтва про народження, свідоцтво про народження, не може бути видано органом державної реєстрації актів цивільного стану без відповідного рішення суду. Крім того, на даний час, син позивача тяжко хворіє та потребує лікування. Однак, у зв?язку з відсутністю документів він позбавлений можливості заключити декларацію з сімейним лікарем.
Так, після виконання судом вимог частини восьмої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 05.11.2025 відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання, призначеного на 16:00 02.12.2025, про що повідомлено учасників провадження. 
24.11.2025 та 20.01.2026 до суду надійшов лист від третьої особи - Вишгородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про розгляд справи у відсутності їх представника.
27.11.2025 до суду, засобами поштового зв`язку, надійшла заява відповідача – 
 ОСОБА_3 про визнання позову, зазначивши причини, через які не має можливості прибути до суду, та просить розглянути справу без його участі.
08.12.2025 до суду, через систему «Електронний суд», представником третьої особи ОСОБА_2 – адвокатом Боднар Б.Є. подано письмові пояснення щодо предмету спору.
17.12.2025 представником позивача – адвокатом Березинець К.Г. подано до суду заяву про зміну предмету позову, до якої долучено позовну заяву про встановлення факту народження дитини та визнання батьківства, у новій редакції із зміною предмету позову, та докази про надсилання її копії усім учасникам провадження.
02.02.2026 представником позивача – адвокатом Березинець К.Г. подано заяву про проведення підготовчого засідання у її відсутності та відсутності позивача, зазначивши що підтримує заяву про зміну предмету позову та просить її задовольнити.
Цього самого дня, третя особа – ОСОБА_4 також подав заяву про розгляд справи у його відсутності, посилаючись на незадовільний стан його здоров`я. Зазначив у заяві, що позовну заяву підтримує та просить задовольнити.
Заяву про проведення підготовчого засідання у відсутності третьої особи – 
 ОСОБА_2 також подано адвокатом Боднар Б.Є., яка діє в його інтересах, зазначивши, що із зміною предмету позову ознайомлена та підтримують. 
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 02.02.2026 прийнято заяву представника позивача – адвоката Березинець К.Г. про зміну предмету позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , Вишгородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту народження дитини та визнання батьківства, у зв`язку з чим, підготовче засідання було відкладено на 16.03.2026 о 15:30.
Копію вказаної ухвали суду було надіслано усім учасникам провадження.
У підготовче засідання, призначене на 16.03.2026, з`явилися позивач та її представник– адвокат Березинець К.Г. та представник третьої особи ОСОБА_2 – адвокат Боднар Б.Є.
Проте, у зв`язку із неможливість фіксування судового засідання технічними засобами, про що працівниками апарату суду Вишгородського районного суду Київської області складено відповідний акт, представник позивача та третьої особи подали до суду письмові заяви про можливість закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду у їх відсутності.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 16.03.2026 закрито підготовче провадження та призначити цивільну справу до судового розгляду на 18.05.2026 о 10:00, про що повідомлено учасників провадження.
У судове засідання, призначене на 18.05.2026 з`явилися: позивач та її представник, а також представник третьої особи – ОСОБА_2 адвокат Боднар Б.Є.
Відповідач та треті особи – ОСОБА_4 , представник Вишгородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, не з`явилися.
Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності вказаних учасників провадження, суд врахував наявність у матеріалах справи письмової заяви відповідача щодо визнання батьківства та розгляд справи у його відсутності, заяви Вишгородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про розгляд справи у відсутності їх представника, а також відсутність заперечень у присутніх учасників провадження та положення статті 223 ЦПК України.
Відповідно до статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Під час розгляду справи, позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені у позові, з урахуванням їх уточнень.
Представник третьої особи - Кравченка М.Ф. не заперечувала щодо задоволення позовних вимог у новій редакції, вказуючи про фактичне припинення сімейних відносин між 
 ОСОБА_2 та позивачем, задовго до народження дитини.
Заслухавши вказаних учасників провадження, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову, з таких підстав.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно із статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 12 ЦПК України).
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що 13.04.1991 між ОСОБА_9 (позивач) та ОСОБА_2 (третя особа) був укладений шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, актовий запис №4 (а.с.9-11). 
Як зазначено у свідоцтві про укладення шлюбу від 13.04.1991, серія НОМЕР_3 , та згідно витягу з ДРАЦ про державну реєстрацію шлюбу від 25.05.2024 №00045197068, у зв`язку зі вступом у шлюб з ОСОБА_2 , дружина – ОСОБА_8 змінила своє прізвище на 
шлюбне – « ОСОБА_7 ».
Вказана зміна прізвища не була відображена документально, а саме позивач, до 27.12.2024, не зробила заміну паспорта громадянина України із зазначенням зміненого прізвища та іменувалася прізвищем « ОСОБА_6 ».
Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 07.03.2008 шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 – розірвано. 
Під час розгляду справи, позивач зазначила, та це визнається третьою особою – ОСОБА_2 , що шлюб фактично тривав два місяці і позивач, залишивши чоловіка, переїхала проживати з Чернігівської області до Київської, де почала будувати стосунки та проживати однією сім`єю з іншим чоловіком ОСОБА_3 (відповідач) від якого завагітніла та ІНФОРМАЦІЯ_5 народила їхню спільну дитину (хлопчика), що визнається відповідачем у справі. Оскільки, на час народження дитини документом, що посвідчував особу матері, був паспорт на ім`я ОСОБА_8 , то і вся медична документація пов`язана з вагітністю та пологами видана на ім`я позивача - ОСОБА_8 .
Так, згідно виписки з медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого форми №0.2.7./-У від 17.02.1994, ОСОБА_8 , 08.02.1994 о 17:40 в акушерському відділенні КОНБ народила живого хлопчика, вагою 2900,00 гр., зріст 50 см. (а.с. 12).
Як зазначено у виписці з журналу реєстрації прийому і вибуття вагітних та породіль в акушерському відділенні, пацієнтка ОСОБА_8 , 1972 року народження, поступила в акушерське відділення Київської обласної лікарні 12.01.1994 та 08.02.1994 народила хлопчика вагою 2900,00гр., зріст 50 см. Виписана ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 13).
Факт народження дитини підтверджується також медичною довідкою про перебування дитини під наглядом лікувального закладу, яка видана Катюжанською амбулаторією загальної практики сімейної медицини від 22.02.2023 (а.с. 14, 121).
Згідно довідки Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області від 28.04.2022, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 15, 122).
У Акті №3019/К-А зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 1994 року, проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19)
Відповідно до Довідки з фотокарткою, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно навчався в ОЗНЗ Катюжанська ЗОШ І-ІІІ ступенів з 01.09.2000 по 21.06.2009 та отримав свідоцтво про базову середню освіту, серія НОМЕР_4 (а.с. 16, 17).
Як вбачається з довідки Катюжанського опорного ліцею Димерської селищної ради від 01.08.2025, особова справа ОСОБА_4 втрачена у зв`язку зі знищенням архіву ліцею під час окупації території у лютому-березні 2022 року (а.с. 18).
Під час розгляду справи, позивач зазначила, що на час, коли сина було зараховано до школи, свідоцтва про його народження не вимагали і сина прийняли на навчання на підставі її заяви. 
21.02.2023 Вишгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) позивачу відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини у зв`язку з відсутністю документа встановленої форми, який є підставою для проведення такої реєстрації (а.с. 20).
Наразі у позивача постало питання щодо встановлення факту народження її дитини та отримання свідоцтва про народження дитини - ОСОБА_5 , у якому необхідно зазначити батьком його біологічного батька – відповідача ОСОБА_3 , скільки він визнає себе батьком, а мамою дитини записати її – ОСОБА_1 , оскільки вона отримала паспорт громадянки України та змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».
Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду (стаття 125 СК України).
Відповідно до частин 1-3 статті 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.
Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.
У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №591/6441/14-ц зазначено, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері та батька дитини, ведення ними спільного господарства, спільне виховання чи утримання дитини, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.
Суд враховує, що на момент народження дитини, позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , однак фактичні шлюбні відносини між ними були припинені задовго до народження дитини, спільне проживання не здійснювалося, а сам ОСОБА_2 не визнає себе батьком дитини та не заперечує проти визнання батьківства за відповідачем, який у свою чергу, визнав своє батьківство дитини, народженої позивачем 08.02.1994.
Отже, оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд вважає, що вони є належними, допустимими, достовірними та достатніми для встановлення факту народження ІНФОРМАЦІЯ_5 у позивача дитини чоловічої статі та підтверджують походження дитини саме від ОСОБА_3 .
Відповідно до частини першої статті 144 СК України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Частинами третьою–четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
За змістом частини першої статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові.
Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.
Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них (частина друга статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).
Згідно із частиною четвертою статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.
Право на повагу до приватного життя, передбачене статтею 8 Конвенції, включає індивідуальне право на реєстрацію народження і як наслідок, доступ до інших документів, що посвідчують особу
У справі «Г.Т.Б. проти Іспанії» (G.T.B. v. Spain, № 3041/19) ЄСПЛ наголосив, що право особи на реєстрацію народження та отримання документів, що посвідчують особу, є складовою права на повагу до приватного життя, гарантованого статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд зазначив, що відсутність державної реєстрації народження та документів, які посвідчують особу, може істотно впливати на реалізацію людиною своїх особистих прав, зокрема у сфері освіти, працевлаштування, медичного забезпечення, а також на її особисту ідентичність та можливість організовувати приватне і сімейне життя.
ЄСПЛ також вказав, що держава має позитивний обов`язок забезпечити ефективний механізм реєстрації народження та доступу особи до відповідних документів, оскільки перешкоди у здійсненні такої реєстрації можуть призвести до істотного обмеження прав та законних інтересів особи.
Враховуючи встановлені судом обставини, відсутність спору між учасниками справи щодо походження дитини, необхідність забезпечення реалізації особою права на державну реєстрацію народження, отримання свідоцтва про народження, паспорта громадянина України та реалізацію інших особистих немайнових прав, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.
Рішення є підставою для проведення державної реєстрації народження та внесення відповідного актового запису органом державної реєстрації актів цивільного стану.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, статтями 121, 125, 128, 144 СК України, статтею 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», суд
УХВАЛИВ:

позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , Вишгородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту народження дитини та визнання батьківства – задовольнити.
Встановити факт народження дитини, чоловічої статі, ОСОБА_5 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в місті Київ Київської області.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, паспорт № НОМЕР_1 , дата видачі 25.06.2022, орган, що видав - 3228, РНОКПП - НОМЕР_2 , батьком повнолітньої дитини ОСОБА_5 , 
ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Матір?ю дитини записати ОСОБА_1 , громадянку України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканку с. Катюжанка Вишгородського району Київської області.
Батьком дитини записати ОСОБА_3 , громадянина України, 
ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця с. Катюжанка Вишгородського району Київської області.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст судового рішення складено 25.05.2026. 

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 

Треті особи: 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , адреса: АДРЕСА_4 ;

Вишгородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, код ЄДРПОУ 22201070, адреса:07300, Київська область, м.Вишгород, вул. Набережна, 6-а.

Суддя           О.П. Лукач