Справа № 932/35/22
Провадження № 2/932/717/24

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.
за участю секретаря судового засідання - Рошошка Є.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , про припинення обтяження нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

04 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про припинення обтяження нерухомого майна. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 січня 2022 року для розгляду справи визначена суддя Кудрявцева Т.О. 
Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 січня 2022 року вказана позовна заява була залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення її недоліків.
14 вересня 2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , про припинення обтяження нерухомого майна. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 у віці 79 років, про що 21 травня 2021 року складено відповідний актовий запис № 979. ОСОБА_3 була власником нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 .  ОСОБА_3 мала одну дитину – ОСОБА_4 . 25 жовтня 1995 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 уклали шлюб, в зв`язку з чим ОСОБА_4 присвоєно прізвище ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_2 від зазначеного шлюбу народилась дитина – ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 у віці 54 років померла. Станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , як онучка померлої ОСОБА_3 , була і залишається по теперішній час єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_3 . Позивач зазначає, що в травні 2021 року вона звернулась з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лозенко В.В., якою було відкрито спадкову справу у травні 2021 і до якої вона 25 листопада 2021 року звернулась з метою отримання свідоцтва про право на спадщину. Приватним нотаріусом Лозенко В.В. їй було повідомлено, що видачу свідоцтва про право на спадщину унеможливлює наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження, накладеного на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , підстава обтяження (цитата з інформаційної довідки): ухвала б/н, 16.07.1999, Сьома дніпропетровська нотконтора, Баб. суд. Вона – позивач звернулась  до Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою щодо отримання відомостей  про реєстрацію обтяження, зазначеного в Інформаційній довідці № 286658822 від 25 листопада 2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів. 10 грудня 2021 року нею отримано в Сьомій дніпровській державній нотаріальній конторі відомості про реєстрацію обтяження (заборони) на нерухоме майно згідно ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 липня 1999 року на нерухоме майно, тип – квартира, адреса – АДРЕСА_2 . Згідно книги реєстрації заборон Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори на вищезазначене нерухоме майно за вказаною адресою внесено запис в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 12 квітня 2007 року № 4795460, 4795521 згідно ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 липня 1999 року, підписаної суддею Романюк М.М. В нотаріальній конторі їй було роз`яснено, що обтяження нерухомого майна, накладені на підставі ухвали суду, можуть бути припинені виключно на підставі відповідної ухвали суду, їй – позивачу невідомі обставини постановлення вказаної ухвали. 30 грудня 2021 року на адвокатський запит було отримано відповідь з Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2021 року, в якій повідомляється, що пошук запитуваної інформації в алфавітному покажчику матеріалів цивільних справ за 1998-1999 роки за вказаними параметрами відповідача « ОСОБА_3 » результатів не дав. Тобто, вона – позивач позбавлена процесуальної можливості звернутись з заявою про скасування обтяження нерухомого майна в рамках тієї справи, в рамках якої начебто накладено таке обтяження.
Позивач зазначає, що оскільки з відповіді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2021 року за вих. № 02-13/1/1160/2021-вих наявність будь-якого спору, справи, в якій би відповідачем була померла ОСОБА_3 , не встановлено, підстави для збереження обтяжень на зазначене нерухоме майно не встановлені, відтак зазначені обтяження порушують її законні права, оскільки перешкоджають їй у реалізації спадкових прав. Посилаючись на зазначене, позивач просить припинити обтяження № 4795460, накладене на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, підписаної суддею Романюк М.М. від 16 липня 1999 року, на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_3 ; припинити обтяження № 4795521, накладене на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, підписаної суддею Романюк М.М. від 16 липня 1999 року, на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_3 . 
Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 вересня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справі, призначено проведення підготовчого засідання. 
Ухвалами Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 лютого 2023 року та від 20 лютого 2024 року за клопотанням позивача витребувано письмові докази.  
Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду.
В судове засідання учасники справи та їх представники не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
У наданій суду 20 травня 2024 року заяві представник позивача просив розглянути справу без участі позивача та її представників, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. 
У заяві, яку направлено до суду, представник Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області просив розглядати справу у його відсутності.
Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у даній цивільній справі рішення в судовому засіданні у відсутності учасників справи та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст.247 ЦПК України.
Розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Судом встановлено, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 21 травня 2021 року складено відповідний актовий запис № 979 та видано Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). 
За життя ОСОБА_3 була власником нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 . 
ОСОБА_3 мала дитину – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком якої зазначено ОСОБА_8 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 12 листопада 1963 року міськбюро РАГС м. Вінниця. 
25 жовтня 1995 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уклали шлюб, в зв`язку з чим ОСОБА_4 присвоєно прізвище ОСОБА_6 , що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу Серії НОМЕР_3 , виданого 25 жовтня 1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів м.Дніпропетровська. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 від зазначеного шлюбу народилась дитина – ОСОБА_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_4 , виданого 23 січня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Бабушкінської районної Ради народних депутатів м.Дніпропетровська. 
04 вересня 2018 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_5 , виданого 07 вересня 2018 року Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Станом на 20 травня 2021 року ОСОБА_1 , як онучка померлої ОСОБА_3 , була і залишається по теперішній час єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_3 . Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи №30/2021, заведеної приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лозенко В.В. після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 , копія якої була надана на ухвалу суду.
В травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лозенко В.В., якою було відкрито спадкову справу у травні 2021 і до якої вона 25 листопада 2021 року звернулась з метою отримання свідоцтва про право на спадщину. 
Приватним нотаріусом Лозенко В.В. було повідомлено ОСОБА_1 , що видачу свідоцтва про право на спадщину унеможливлює наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження, накладеного на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , підстава обтяження (цитата з інформаційної довідки): ухвала б/н, 16.07.1999, Сьома дніпропетровська нотконтора, Баб. суд. 
ОСОБА_1 звернулась  до Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою щодо отримання відомостей про реєстрацію обтяження, зазначеного в Інформаційній довідці № 286658822 від 25 листопада 2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів. 
Як зазначено в листі Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори від 10.12.2021 року за № 1836, отриманого  ОСОБА_1 , згідно книги реєстрації заборон Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори на вищезазначене майно за адресою АДРЕСА_2 внесено запис в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 12 квітня 2007 року № 4795460, 4795521 згідно ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 липня 1999 року, підписаної суддею Романюк М.М.: графа позивач – ОСОБА_9 (адреса відсутня, паспортні дані відсутні); графа відповідач – ОСОБА_3 (адреса відсутня, паспортні дані відсутні); графа предмет позовних вимог – відшкодування майнового та морального збитку; графа адреса накладення заборони нерухоме майно – квартира АДРЕСА_3 ; графа сума боргу – інформація відсутня. 
На адвокатський запит позивачем було отримано відповідь з Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2021 року за № 02-13/1/1160/2021-вих, в якій повідомляється, що пошук запитуваної інформації в алфавітному покажчику матеріалів цивільних справ за 1998-1999 роки за вказаними параметрами відповідача « ОСОБА_3 » результатів не дав. 
В листі Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори від 14.03.2024 за вих. № 126/01-16, зазначено, що на виконання ухвали суду від 17.02.2023 року нотаріальна контора повідомляє, що було переглянуто заборони відчуження нерухомого майна, а також арешти, накладені на таке майно судами, слідчими органами Державної виконавчої служби України Т.1-Т.5 2007 року – копію ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська підписаної суддею Романюк М.М. від 16 липня 1999 року, на підставі якої було внесено запис в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 12 квітня 2007 року № 4795460, 4795521 щодо обтяження нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_3 ; а також будь-яких інших документів, що стосуються внесення запису в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 12 квітня 2007 року № 4795460, 4795521 щодо обтяження нерухомого майна: квартири АДРЕСА_3 , в архіві Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори не знайдено. 
Як зазначає позивач, оскільки з відповіді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2021 року за вих. № 02-13/1/1160/2021-вих наявність будь-якого спору, справи, в якій би відповідачем була померла ОСОБА_3 , не встановлено, підстави для збереження обтяжень на зазначене нерухоме майно не встановлені, відтак зазначені обтяження порушують її законні права, оскільки перешкоджають їй у реалізації спадкових прав. Посилаючись на зазначене, позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить припинити обтяження № 4795460, накладене на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, підписаної суддею Романюк М.М. від 16 липня 1999 року, на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_3 ; припинити обтяження № 4795521, накладене на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, підписаної суддею Романюк М.М. від 16 липня 1999 року, на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_3 . 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.
Відповідно з ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, право власності є непорушним. 
Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. 
Вказані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.
Згідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 
До складу спадщини згідно до ст.1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.2 цієї статі часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). 
 
Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. 
У відповідності до ст.1223 цього Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови у її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. 
 
Згідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. 
 
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 
Згідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. 
У відповідності до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч.2 цієї статті - якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. 
Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Особи, які зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.
На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в статті 41 Конституції України, якою передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Правовідносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-ІV), згідно з пунктами 1 та 2 частини першої статті 2 якого державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.
Згідно пункту 1 частини 2 статті 27 вказаного Закону державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили».
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови від 3 червня 2016 року N 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Зважаючи на встановлені судом обставини, оскільки з відповіді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2021 року за вих. № 02-13/1/1160/2021-вих наявність будь-якого спору, справи, в якій би відповідачем була померла ОСОБА_3 , не встановлено, підстави для збереження обтяжень на зазначене нерухоме майно не встановлені, відтак зазначені обтяження порушують законні права позивачки, оскільки перешкоджають їй у реалізації спадкових прав після смерті бабусі ОСОБА_3 . 
З цих підстав суд приходить до висновку, що, в межах заявлених позовних вимог, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі та вважає за необхідне ухвалити рішення про припинення обтяження № 4795460, накладеного на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, підписаної суддею Романюк М.М. від 16 липня 1999 року, на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_3 ; припинення обтяження № 4795521, накладеного на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, підписаної суддею Романюк М.М. від 16 липня 1999 року, на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_3 . 
Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача понесені витрати по справі – сплачений судовий збір, а саме по 992 грн. 40 коп. з кожного відповідача. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,12,76-81,83, 352-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про припинення обтяження нерухомого майна, - задовольнити.
Припинити обтяження № 4795460, накладене на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, підписаної суддею Романюк М.М. від 16 липня 1999 року, на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_3 .
Припинити обтяження № 4795521, накладене на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, підписаної суддею Романюк М.М. від 16 липня 1999 року, на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_3 . 
Стягнути з Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , понесені витрати по справі – сплачений судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , понесені витрати по справі – сплачений судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення його повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева