Справа № 138/2522/25
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"03" червня 2026 р.
Літинський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Верещинської Я.С.,
за участю секретаря судового засідання Хижук Л.І.,
представника позивача-адвоката Томай К.О.,
представника відповідачки-адвоката Заболотної Г.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с-щі Літин цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
ВСТАНОВИВ:
Позиція позивача
Представник позивача-адвокат Томай К.О. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 із вказаним позовом про зменшення розміру аліментів, встановленого судовим наказом Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 28.07.2025 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від заробітку (доходу) позивача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, на 1/8 частину від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування заявлених позовних вимог представник посилалася на те, що ОСОБА_1 є батьком неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно зі змісту судового наказу від 28.07.2025 у справі №138/1956/25, вирішено стягнути з нього на користь відповідачки аліменти на утримання їх дитини в розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.07.2025 і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вважає, що при визначенні розміру аліментів не враховано всі суттєві обставини, що мають значення. На даний час його матеріальний стан та стан здоров`я не надають йому можливості сплачувати аліменти, у визначеному розмірі. Вважає, що розмір аліментів на утримання доньки має бути зменшений враховуючи наступні обставини. По-перше, у позивача утриманні перебуває його матір - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (78 років, яка є особою похилого віку, потребує стороннього догляду, допомоги у лікуванні тощо, має хворобу серця та нижніх кінцівок. Позивач самостійного несе витрати по лікуванню та догляду за матір`ю, є єдиним її утримувачем та здійснює постійний догляд за нею. По-друге, в позивача також є двоє повнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яким він постійно допомагає матеріально. Також позивач є військовослужбовцем та проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 на посаді водія, змушений постійно витрачати кошти на житло, комунальні послуги, продукти харчування, одяг, тощо. Матеріальний стан позивача (біля 20000 грн) не дозволяє покрити всі витрати по забезпеченню своїх базових потреб, житло, утримання матері та інше, враховуючи, що станом на сьогодні з усіх видів його доходів відраховується частини його заробітку. Також ОСОБА_1 допомагає утримувати малолітню доньку, здійснює грошові перекази на карту відповідачки та особисто купує доньці речі, подарунки тощо. По-третє, протягом 2024-2025 років стан здоров`я позивача значно погіршився, він регулярно проходить обстеження і лікування, у зв`язку з чим несе витрати на лікування (придбання ліків, обстеження, аналізи, проїзд до лікарні). Відтак вважає, що перебування на позивача утриманні матері похилого віку, матеріальна допомога іншим дітям - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , значне погіршення стану його здоров`я, постійні витрати через військову службу та низький матеріальний стан є поважними причинами для зменшення розміру аліментів на утримання дитини.
У клопотанні про доручення доказів представником позивача-адвокатом Томай К.О. зазначено, що після отримання відзиву на позовну заяву позивач вважає за необхідне повідомити обставини щодо відсутності можливості у інших членів сім`ї матері її утримувати. Так, його сестра – ОСОБА_7 проживає окремо від матері та утримує свою сім`ю, зокрема її чоловік – ОСОБА_8 є особою з інвалідністю, а син – ОСОБА_9 також перебуває на лікуванні і продовжує огляд з метою підтвердження інвалідності. Сестра ОСОБА_10 також проживає окремо від матері та утримує свою сім`ю, зокрема її син – ОСОБА_11 є учасником бойових дій та особою з інвалідністю внаслідок війни. Одночасно ОСОБА_12 допомагає утримувати онука – ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (дитина, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів), а також допомагає доглядати за дружиною сина ( ОСОБА_11 ), яка вагітна двійнею та має важку вагітність. Одночасно позивач зазначає, що він є єдиним утримувачем своєї матері, зареєстрований із матір`ю за однією адресою, за якою фактично проживав до моменту мобілізації. Станом на сьогодні його матір – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою похилого віку, потребує постійного догляду та фактично проживає сама. Позивач самостійно утримує матір, інші члени сім`ї не допомагають у догляді та матеріальному забезпеченні матері. Одночасно позивач зазначає, що попри сплату аліментів на підставі судового наказу він продовжує надавати допомогу та матеріальну підтримку. Однак визначений судовим наказом розмір аліментів ставить його у скрутне матеріальне становище, так як він несе витрати по придбанні речей першої необхідності, харчування, ліків, оренди житла, наданні матеріальної допомоги матері та своїм рідним тощо. Визначений судовим наказом розмір аліментів відступає від рівності часток участі батьків в утриманні спільної дитини.
Крім того, пізніше поданому клопотанні про доручення доказів представником позивача-адвокатом Томай К.О. зазначено, що позивач є військовослужбовцем, а тому не користується транспортним засобом MAN TGA 18.430, і останній перебуває на паркувальному майданчику у несправному стані, з не працюючим двигуном, про що відповідачці відомо. Інший транспортний засіб VOLKSWAGEN GOLF – був придбаний у шлюбі із відповідачкою та знаходиться у її повному користуванні. Інші транспортні засоби не були у власності та користуванні позивача, так як: напівпричіп у зв`язку із неможливістю експлуатації був знятий із обліку транспортних засобів, транспортний засіб DAEWOO NEXIA переданий у власність та користування іншій особі – військовослужбовцю для виконання бойових завдань а також з причини переведення позивача в зону бойових дій в порядку ротації. Позивач зазначає, що транспортний засіб DAEWOO NEXIA був придбаний в період проходження військової служби для пересування, про що відповідачці відомо. Також між колишнім подружжям була домовленість, що транспортний засіб VOLKSWAGEN GOLF залишався у користуванні ОСОБА_2 , а ОСОБА_14 залишився у позивача
Позиція відповідачки
Від відповідачки  ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до неї в повному обсязі.
Відзив мотивований тим, що позивач, всупереч вимог статті 81 ЦПК України, не довів, що надання допомоги своїй дочці у визначеному розмірі призведе до його тяжкого матеріально становища. ОСОБА_1 є працездатною особою, на його утриманні не перебувають інші непрацездатні особи, стан його здоров`я задовільний, оскільки він був визнаний придатним до військової служби та на даний час отримує заробітну плату, отримує від держави пільги. Посилання позивача ОСОБА_1 на ту обставину, що на його утриманні перебуває мати похилого віку та він самостійно несе витрати на її утримання, оскільки є єдиним утримувачем матері, здійснює за нею постійний догляд, не заслуговують на увагу, так як він сам стверджує і як вбачається з копій пенсійного посвідчення, мати ОСОБА_1 є пенсіонеркою та отримує пенсію, користується пільгами як ветеран праці та не потребує його утримання. Крім того, у матері позивача є крім нього дві доньки, які проживають в тому ж населеному пункті, що і мати, вони фактично здійснюють догляд за нею. Посилання відповідача на те, що він є батьком двох повнолітніх дітей, яким він постійно допомагає матеріально, а тому це є обставина яка має враховуватися при визначенні розміру аліментів, не можуть братись до уваги, оскільки діти є повнолітніми та матеріальна допомога є виключно бажанням, а не обов`язком позивача. Посилання відповідача на те, що він допомагає утримувати малолітню доньку, здійснює грошові перекази на картку відповідача та особисто купує доньці речі, подарунки, тощо, не відповідає дійсності, оскільки крім аліментів позивач ніяким чином не допомагає утримувати дитину, саме ця обставина стала приводом для подання заяви про стягнення аліментів. Щодо матеріального стану відповідача як платника аліментів, то він проходить військову службу у військовій частині, забезпечений державою спецодягом та взуттям, також держава забезпечує військових харчуванням та безкоштовним лікуванням, тому посилання на витрати, а саме: на їжу, лікування та одежу не заслуговують на увагу, оскільки дані витрати не підтвердженні. Крім того, матеріальний стан позивача не погіршиться в разі стягнення з нього аліментів на утриманні дитини у визначеному розмірі, оскільки в період з 11.02.2023 по 13.05.2025 позивач придбав три транспортних засоби, а саме, 11.02.2023 ним був придбаний транспортний засіб VOLKSWAGEN GOLF, 24.08.2023 - MAN TGA 18.430, 13.05.2025 - DAEWOO NEXIA та напівпричіп GENERAL TRAILERS. Згідно відповіді державного виконавця, дохід позивача за перший квартал 2025 року склав – 324362,13 грн, за другий квартал 2025 року - 143159,39 грн, за третій квартал 2025 року – 536906,11 грн, тобто він платоспроможний та сплата аліментів не призведе до погіршення його матеріального стану. Зважаючи на розмір грошового забезпечення, вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі частини заробітку, і ця сума не поставить його в скрутне матеріальне становище.
Представником відповідачки-адвокатом Заболотною Г.В. подано додаткові пояснення у справі, у яких зазначено, що після отримання відзиву на позовну заяву позивач направив до суду ряд доказів на підтвердження обставини відсутності можливості інших членів сім`ї матері її утримувати та докази додаткових витрат на дитину. Так, позивач зазначає, що його сестра ОСОБА_15 утримує свою сім`ю, зокрема свого чоловіка, який є інвалідом 3-ї групи. Даний доказ не заслуговує на увагу, оскільки чоловік ОСОБА_16 , отримує пенсію у зв`язку з інвалідністю, та третя група є робочою групою. Крім того, стаття 51 Конституції України визначає, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Утримання батьків дітьми є відповідною компенсацією за утримання і турботу, надану батьками дитині. Теж саме і стосується іншої сестри позивача, ОСОБА_12 , яка зобов`язана турбуватися про свою матір. Щодо обставини, що ОСОБА_17 утримує свого сина, який є інвалідом війни, то він отримує пенсію по інвалідності, та користується пільгами. Щодо допомоги по утриманню онука ОСОБА_18 - статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій, дає право на соціальні пільги, щомісячні грошових виплати від держави. Основні пільги включають безкоштовне харчування в закладах освіти, а також цільову допомогу (на оздоровлення, навчання) на місцевому рівні та міжнародних фондів. Щодо твердження позивача, що попри сплату аліментів він продовжує надавати допомогу та матеріальну підтримку, зазначає, що з часу винесення судового наказу про сплату аліментів, жодного разу позивач не надавав матеріальну допомогу. Так, після отримання відзиву, ОСОБА_1 привітав доньку з Новим роком та надіслав 1000,00 грн та 1000,00 грн надіслав дочці відповідачки, привітав її з днем народження. Ні до, ні після нового року добровільних переказів від позивача не надходило. Позивач намагається ввести суд в оману, вказуючи, що два перекази, зроблених в один день, з різницею в 10 хвилин є допомога дитині. На підставі вищевикладеного, просить суд критично поставитись до наданих позивачем доказів. 
Рух справи в суді
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17.09.2025 матеріали цивільної справи передано за територіальною підсудністю на розгляд Літинського районного суду Вінницької області.
Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 18.11.2025 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті із викликом сторін.
Розгляд справи
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його представник-адвокат Томай К.О. в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позові та додаткових поясненнях, просила їх задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, її представник-адвокат Заболотна Г.В. в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях. Зокрема зауважила, що жоден аргумент сторони позивача, який поставлений в обґрунтування заявлених позовних вимог, не підтверджений будь-якими доказами.
Встановлені судом обставини
Сторони у справі є батьками ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).
Судовим наказом Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 28.07.2025 у справі №138/1956/25 (а.с.14), вирішено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 22.07.2025 і до досягнення дитиною повноліття.
ОСОБА_1 також є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.20,21).
Матір`ю позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15,16).
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , також за вказаною адресою зареєстрована ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10,17,101).
ОСОБА_4 є пенсіонеркою, ветераном праці (а.с.19).
Згідно довідки Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області №667 від 31.12.2025 (а.с.103), ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час проживає одна, син ОСОБА_1 з 30.05.2025 мобілізований до ЗСУ.
Відповідно до виписки із погосподарської книги №1 Вендичанської селищної ради за 1983-1985 роки по особовому рахунку № НОМЕР_2 в с. Вендичани (а.с.57), у голови домогосподарства ОСОБА_4 , крім сина ОСОБА_1 , є ще доньки: ОСОБА_20 (а.с.113), ОСОБА_21 (а.с.112).
Згідно виписок із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого (23-29),  ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування у медичних закладах у періоди: з 17.06.2024 по 20.06.2024; з 19.06.2024 по 24.06.2024; з 07.09.2024 по 18.09.2024; з 25.11.2024 по 02.12.2024; з 06.12.2024 по 09.12.2024; з 18.03.2025 по 27.03.2025.
Відповідно до довідки про грошове забезпечення, виданої в/ч НОМЕР_1 (а.с.22), ОСОБА_1 впродовж травня-серпня 2025 року виплачено 81923,42 грн заробітної плати. 
Згідно відповіді на запит державного виконавця Могилів-Подільського ВДВС у Могилів-Подільському районі Вінницької області ХМУ МЮ України до Державної податкової служби України (а.с.55,56), дохід ОСОБА_1 за перший квартал 2025 року склав – 324362,13 грн, за другий квартал 2025 року - 143159,39 грн, за третій квартал 2025 року – 481294,45 грн. Дохід отримано, крім військової частини, від фізичних та юридичних осіб, в тому числі, від транспортних та аграрних компаній.
Відповідно до інформації Міністерства внутрішніх справ України станом на 15.08.2025 (а.с.58), за  ОСОБА_1 зареєстровано транспортні засоби: легковий автомобіль DAEWOO NEXIA 2006 року випуску; вантажний автомобіль MAN TGA 18.430 2004 року випуску; легковий автомобіль VOLKSWAGEN GOLF 1999 року випуску; напівпричіп GENERAL TRAILERS 2002 року випуску.
Згідно копії нотаріально посвідченої довіреності від 22.07.2025 (а.с.85), ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 з питань, пов`язаних з правом управління, розпорядження, експлуатації, продажу, отримання грошових коштів за відчуження т/з, зняття та постановлення на облік в сервісних центрах МВС, належного йому транспортного засобу VOLKSWAGEN GOLF, 1999 року випуску.
Відповідно до листа Територіального сервісного центру МВС №0543 від 05.03.2026 (а.с.153), згідно до відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів (база даних МВС «НАІС»), станом на 11.03.2026, за ОСОБА_1 зареєстровано наступні транспортні засоби: т/з марки MAN TGA 18.430, колір білий, 2004 року випуску, ДНЗ НОМЕР_3 , право власності набув 24.08.2023 у ТСЦ № 0543. (Перереєстрація на нового власника за ДКП та договором комісії, укладеними у СГ); т/з марки VOLKSWAGEN GOLF, колір чорний, 1999 року випуску, ДНЗ НОМЕР_4 , право власності набув 11.02.2023 у ТСЦ №0543. (Перереєстрація на нового власника за ДКП та договором комісії, укладеними у СГ).
Представником позивача надано квитанції на оплату товарів в магазині «Baby Boom» в м. Могилів-Подільський від 16.08.2025 на суму 2130,00 грн, джинси дів., світшот джинсові рукава, гель мило дісней (а.с.86).
Згідно інформації з мобільного додатку «Нова пошта» (а.с.87), 01.11.2025 ОСОБА_1 відправив Коваль Ганні посилку, вагою 2 кг, з описом посилки - одяг.
12.05.2025 ОСОБА_1 перерахував ОСОБА_2 5025,13 грн з призначенням переказу – переказ власних коштів, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с.89).
01.09.2025 ОСОБА_1 перерахував ОСОБА_2 502,51 грн з призначенням переказу – переказ власних коштів, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с.88).
01.01.2026 о 01:05 ОСОБА_1 перерахував ОСОБА_2 1005,03 грн з призначенням переказу – переказ власних коштів, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с.108).
01.01.2026 о 01:15 ОСОБА_1 перерахував ОСОБА_2 1005,03 грн з призначенням переказу – переказ власних коштів, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с.107).
Оцінка суду та мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
В силу положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Як закріплено у ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст. 182СК України).
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 посилався на те, що при визначенні розміру аліментів не враховано всі суттєві обставини, що мають значення, а саме:
- у нього на утриманні перебуває матір похилого віку, яка потребує стороннього догляду, допомоги у лікуванні тощо, має хворобу серця та нижніх кінцівок, а він самостійного несе витрати по лікуванню та догляду за матір`ю, є єдиним її утримувачем та здійснює постійний догляд за нею;
- є двоє повнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яким він постійно допомагає матеріально;
- він є військовослужбовцем та проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 на посаді «водій», змушений постійно витрачати кошти на житло, комунальні послуги, продукти харчування, одяг, тощо;
- протягом 2024-2025 років стан його здоров`я значно погіршився, він регулярно проходить обстеження і лікування, у зв`язку з чим несе витрати на лікування (придбання ліків, обстеження, аналізи, проїзд до лікарні);
- має низький матеріальний стан.
У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 (провадження №61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 (провадження № 61-1031св21) викладено такий правовий висновок щодо застосування статті 192 СК України: «Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану».
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, не спростовано матеріалами справи та позивачем те, що позивач є працездатним, має регулярний дохід, оскільки регулярно отримує зарплатню та інші доходи, з яких можливе відрахування аліментів на утримання дитини. Доказів зменшення заробітку позивача суду не надано.
Надані суду медичні документи позивача не можуть бути беззаперечним доказом погіршення стану його здоров`я, оскільки не містять в собі інформації щодо довготривалого чи стабільного його розладу. Оскільки, він проходив лікування протягом 2024 року та початку 2025 року, а за останній рік, після мобілізації до ЗСУ, медичної документації до матеріалів справи не додано. Також, ним не надано чеки на придбання ліків та проходження обстежень, які можуть вважатись як суттєві витрати на лікування чи впливати на зміну матеріального становища позивача. 
Позивачем також не надано жодного доказу низького матеріального стану, зазначених у позові ним витрат, пов`язаних із проходженням військової служби, таких як кошти на житло, комунальні послуги, продукти харчування, одяг, тощо.
Втім, матеріалами справи доведено, що  ОСОБА_1 має регулярний та однозначно вищий середнього дохід, який за 1-3 квартали 2025 року склав близько 1 мільйона гривень, який отримано, крім військової частини, від фізичних та юридичних осіб, в тому числі, від транспортних та аграрних компаній.
Разом з тим, за позивачем ОСОБА_1 станом на 11.03.2026 зареєстровані транспортні засоби марки MAN TGA 18.430, ДНЗ AB2605CE, 2004 року випуску, та марки VOLKSWAGEN GOLF, 1999 року випуску.
Станом на 15.08.2025 за  ОСОБА_1 було зареєстровано транспортні засоби DAEWOO NEXIA, 2006 року випуску та напівпричіп GENERAL TRAILERS, 2002 року випуску.
Попри твердження сторони позивача про те, що т/з VOLKSWAGEN знаходиться на повному користуванні відповідачки, такий т/з й досі перебуває у власності ОСОБА_1 , а нотаріально посвідчена довіреність на ОСОБА_2 від 22.07.2025 анульована, що підтверджено представниками сторін у судовому засіданні.
Адже відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Крім того, згідно ч.1 ст.142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків.
Відповідно до ч.1 ст.172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.
Судом оцінюються критично твердження сторони позивача про те, що ОСОБА_1 є єдиним утримувачем матері та здійснює постійний догляд за нею, адже у нього є ще двоє сестер, які мають такі ж рівні обов`язки щодо матері.
Надані представником позивача документи щодо сестер позивача  ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та членів їх сімей не містять інформації щодо предмету доказування у даній справі та є неналежними у розумінні ст.77 ЦПК України, а тому не беруться судом до уваги.
Крім того, позивачем не надано жодного належного доказу саме перебування у нього на утриманні матері, понесення ним витрат на її лікування та догляд, перерахування їй коштів. Не надано доказів потреби матері у сторонньому догляді, лікуванні.
Надана разом із позовом довідка від 19.08.2025 про стан здоров`я матері позивача (а.с.18) не відповідає зразкам, встановленим Міністерством охорони здоров`я України, не містить штампів закладу, яким видана, а також відтиску печатки лікаря, який її видав, що свідчить про її сумнівний характер та не береться судом до уваги як належний та допустимий доказ у справі.
Щодо твердження позивача про наявність у нього двох повнолітніх дітей, яким він постійно допомагає матеріально, слід зазначити наступне.
Згідно ч.1 ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.
Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
У ст.199 СК України визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.
На переконання суду таке твердження сторони позивача про наявність у нього двох повнолітніх дітей не може бути підставою для зменшення розміру аліментів у розумінні ст.182, 192 СК України, до матеріалів справи не додано доказів утримання його повнолітніх дітей.
Докази того, що позивач іноді перераховував відповідачці для дитини грошові кошти, зокрема, вітаючи зі святами, купив дитячі речі та відправив посилку, не можуть свідчити про наявність у позивача підстав для зменшення розміру аліментів, а лише свідчить про виконання батьком свого обов`язку, передбаченого ст.141 СК України. 
На наявність інших підстав для зменшення розміру аліментів позивач не вказував. Переконливих доказів про наявність підстав для зменшення цих сум позивач не надав.
Відповідно до судового наказу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 28.07.2025 у справі №138/1956/25, розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства України, а його зменшення без доведення погіршення майнового становища позивача, не буде спрямоване на належне забезпечення дитини, та суперечитиме її інтересам.
Таким чином, встановивши, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували зміну в бік погіршення його матеріального або сімейного становища, стану здоров`я на час його звернення до суду з позовними вимогами про зменшення розміру аліментів, враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд вважає, що зміна розміру аліментів не буде спрямована на належне забезпечення дитини та суперечитиме їх інтересам.
Разом з тим, суд звертає увагу, що сторони не позбавлені права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Щодо судових витрат
Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача, згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК.
Керуючись ст.2, 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274, 279, 354 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 08.06.2026.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя : Верещинська Я. С.