Справа № 754/2628/25
Провадження № 2/369/3585/26
РІШЕННЯ
Іменем України

15.05.2026 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Янченка А.В. за участі секретаря судового засідання Лисяк К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу № 754/2628/25 за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -
В С Т А Н О В И В:

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з ОСОБА_1 87 341 грн. 46 коп. - страхового відшкодування в порядку регресу, 2 545, 00 грн. - витрати за послуги спеціаліста та суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422,00 грн.
В обґрунтування позову позивач вказав, що 31.05.2024 року, близько 17 години 40 хвилин на вулиці Олени Теліги в м. Києві з вини водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Peugeot», р.н.з. НОМЕР_1 сталася дорожньо транспортна пригода (далі – ДТП). 
На дату скоєння цієї пригоди водій, ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ. 
Вина відповідача підтверджується постановою Подільського районного суду міста Києва від 26.06.2024 року. 
Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України 
постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язкова для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 
Отже, відповідальною особою за завдані збитки є відповідач по справі, ОСОБА_1 . 
Так, в результаті вищевказаної пригоди був пошкоджений транспортний засіб «Вольво», р.н.з. НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_2 та який був забезпечений полісом ТДВ «СК «Альфа-Гарант», що діяв на момент ДТП. 
Відповідно до положень п. 40.3 ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», (надалі – Закон) МТСБУ має право залучати аварійних комісарів у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у ст. 41 цього Закону. 
У зв`язку з чим, позивачем були понесені витрати за послуги спеціаліста в розмірі 2545 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією. 
Згідно Звіту, складеного спеціалістом ТОВ «Фаворит Ассистанс» розмір матеріальної шкоди був розрахований, як вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу (Сврз) та ПДВ на запчастини в розмірі 97027 грн. 58 коп. та без ПДВ на запчастини та матеріали 87 341 грн. 46 коп. У червні 2024 року потерпілий повідомив про ДТП та звернувся з заявою про виплату відшкодування. 
Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
У зв`язку з настанням події, передбаченої п. п. “а” п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ 12 серпня 2024 року перерахувало представнику потерпілого суму страхового відшкодування в розмірі 87 341 грн. 46 коп., що підтверджується платіжною інструкцією. Таким чином, розмір збитків, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування склав суму 89 886 грн. 46 коп. Згідно п. 38.2.1 ст. 38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону.
З огляду на наведене позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 87 341 грн. 46 коп. - страхового відшкодування в порядку регресу, 2 545, 00 грн. - витрат за послуги спеціаліста та суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422,00 грн.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.04.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.
25.04.2025 року через підсистему «Електронний суд» представником відповідача – Петренко А.С. подано Відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає та просить в їх задоволенні відмовити.
В обґрунтування своїх заперечень на позовну заяву представник відповідача зазначила, що відповідач – ОСОБА_1 не запрошувався належним чином на проведення огляду пошкоджень автомобіля «Вольво» д.н.з. НОМЕР_2 , який проводився спеціалістом ТОВ «Фаворит Ассистанс», що підтверджується відсутністю в матеріалах справи підтвердження отримання Відповідачем запрошення на огляд об`єкта дослідження та відсутністю у звіті спеціаліста ТОВ «Фаворит Ассистанс» підпису представника власника КТЗ та співучасника ДТП. З наявних у матеріалах справи скріншотів не можна чітко встановити чи ознайомився Відповідач у справі з надісланими повідомленнями, окрім того надіслане запрошення через застосунок не є належним повідомленням.
Такими діями сторона Позивача позбавила Відповідача у справі права, ще на етапі визначення пошкоджень та їх відновлювальної вартості, залучити відповідного експерта, з метою не допуску порушення його права та не допуску визначення завищеної вартості спричиненого матеріального збитку; Відповідачу не віддавалися замінені старі деталі, які можуть бути продані на вторинному ринку. З урахуванням чого, відповідач не погоджується з заявленим розміром шкоди, а тому цей розмір варто перевірити шляхом залучення експерта, який володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи або ж шляхом прохання суд призначити відповідну судову експертизу. 
Проведення судової автотоварознавчої експертизи, має значення для правильного вирішення даного спору. Проведення такої експертизи потребує спеціальних знань в дослідженні транспортних засобів та вартості спричиненої їм шкоди. 
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Як зауважує Європейський суд з прав людини, принцип процесуальної рівності сторін передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands» від 27.10.1993, заява № 14448/88). 
Посилається на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" від 01.06.2006, яке відповідно до положень статті 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується судом як джерело права, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.
Посилаючись на положення ст. ст. 2, 5, 124, 174, 178 ЦПК України просила суд в позові Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
Представник позивача в судове засідання не з’явилася, повідомлялася про час та дату розгляду справи належним чином, Разом з позовом заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач та представник відповідача – адвокат Петренко А.С. в судове засідання, призначене на 28 квітня 2026 року вдруге не з’явилися, про причини неявки суд не повідомили.
Відповідно до положень ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:
1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;
2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;
3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;
4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження;
5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.
3. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:
1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;
2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки;
3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник;
4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у відповідності до вимог ст.89 ЦПК України, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі виходячи з наступного.
Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).
Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно постанови Подільського районного суду м. Києва від 26 червня 2024 року встановлено, що 31.05.2024 року о 17 годині 40 хвилин по вулиці Олени Теліги у м. Києві, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Peugeot», номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, не зреагував на її зміну, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «Opel GrandLand», номерний знак НОМЕР_3 та автомобілем «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_4 , які в свою чергу по інерції з автомобілем «Volvo ХС70» номерний знак НОМЕР_5 , який також зупинився попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху України та був притягнутий до адмінвідповідальності за ст. 124 КУпАП.
Згідно постанови Подільського районного суду м. Києва від 12 лютого 2025 року виправлено описку в постанові Подільського районного суду м. Києва від 26 червня 2024 року шляхом заміни по тексту постанови номера автомобіля «Volvo ХС70» з НОМЕР_5 на НОМЕР_2 .
Постанова Подільського районного суду міста Києва від 26 червня 2024 року не оскаржувалася та є чинною.
Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Судом встановлено, що 05 червня 2024 року до Моторного (транспортного) страхового бюро України від потерпілого ОСОБА_2 ,, водія автомобіля «Volvo ХС70» номерний знак, НОМЕР_2 , надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та 12 липня 2024 року – заява про виплату відшкодування на підставі пп.«а», п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», далі – Закон.
Згідно ст. 6 Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Відповідно до п. «а» ч. 41.1 ст. 41 цього Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Згідно наданої копії полісу на момент ДТП транспортний засіб «Volvo ХС70» номерний знак, НОМЕР_2 був забезпечений полісом № 217452075, укладеним з ТДВ «СК «Альфа-Гарант», на строк з 16.10.2023 року по 15.10.2024 року.
В той же час транспортний засіб «Peugeot», номерний знак НОМЕР_1 не був забезпечений полісом обов`язкового страхування згідно Закону.
Згідно ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до положень ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092.
Відповідно до Звіту, складеного спеціалістом ТОВ «Фаворит Ассистанс» розмір матеріальної шкоди був розрахований, як вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу (Сврз) та ПДВ на запчастини в сумі 97 027 грн. 58 коп., без ПДВ на запчастини та матеріали вказана сума складає 87 341 грн. 46 коп.
Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395.
Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц, від 25.07.2019 року у справі №221/6180/16-ц, від 31.10.2019 року у справі № 522/1597/15-ц, від 13.11.2019 року у справі № 520/8867/15-ц та від 03.06.2021 року у справі №461/2217/19.
Тому, для вирішення питання щодо розміру відшкодування, суд приймає до уваги звіт, складений спеціалістом ТОВ «Фаворит Ассистанс», який відповідає вищевказаним вимогам.
У свою чергу відповідачем не спростована вказана сума заявлених вимог.
Посилання у Відзиві на позов про те, що суд має право призначити експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи та поданих доказів не відповідає положенням ст. 13 ЦПК України.
Даною нормою статті передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту інтересів малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Крім того, призначення експертизи судом є обов`язком у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити характер і ступень ушкодження здоров`я, психічний стан особи та вік особи, якщо про це не має відповідних документів і неможливо їх одержання.
Отже, характер правовідносин та предмет спору по даній справі вказують на те, що проведення судової експертизи з визначення розміру шкоду без відповідного клопотання не є обов`язковим для суду. 
Статтею 110 ЦПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. ч. 1 3 ст.89 ЦПК України).
Тому, для вирішення питання щодо розміру відшкодування, суд приймає до уваги звіт, складений спеціалістом ТОВ «Фаворит Ассистанс» та поданий позивачем разом з позовною заявою. 
Щодо доводів представника відповідача про неналежне повідомлення відповідача про огляд пошкодженого транспортного засобу, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 5.2 Методики у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку.
У постанові Верховного Суду від 23.11.2020 року у справі №643/10751/16-ц викладено правовий висновок, що Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів не вимагає присутності винуватця при огляді, а передбачає лише його бажане повідомлення про час та місце огляду. Отже, присутність заінтересованих осіб не є імперативною вимогою, а забезпечується лише у разі наявності відповідної потреби. Якщо ж його не було при проведені огляду, то оцінка не може бути поставлена під сумнів з цих підстав.
До того ж, відповідач не навів об`єктивного підтвердження того, що його відсутність під час огляду пошкодженого під час ДТП автомобіля призвела до неправомірності наведених у звіті розрахунків.
Щодо доводів представника відповідача про відсутність прямого контакту під час ДТП між автомобілем ОСОБА_1 та автомобілем ОСОБА_2 з посиланням на пояснення всіх учасників ДТП.
У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.
Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Суд вважає, що належними і допустимими доказами доведений безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між завданими збитками і діями відповідача. Зокрема, постановою Подільського районного суду м. Києва від 26 червня 2024 року, у справі про адміністративне правопорушення, якою доведена вина ОСОБА_1 і вона полягає у порушенні ним Правил дорожнього руху України, внаслідок чого було пошкоджено в тому числі і автомобіль «Volvo ХС70», з номерним знаком НОМЕР_2 , та де також були враховані пояснення всіх учасників ДТП.
Отже, згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
За приписами ст.ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
З урахуванням того, що матеріалами справи підтверджений безпосередній причинний зв`язок між винними діями особи, які стали причиною ДТП і наслідками дії джерела підвищеної небезпеки, беручи до уваги всі докази, що є у справі в їх сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.
Судом встановлено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України сплатило на користь потерпілої особи – страхове відшкодування в сумі 87 341 грн. 46 коп. ( за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу). Виплата страхового відшкодування була здійснена Моторно (транспортним) страховим бюро України на користь ОСОБА_2 на підставі наказу та платіжної інструкції.
Отже, у зв`язку з виплатою страхового відшкодування, у позивача виникло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування та витрат, понесених на оплату вартості послуг оцінювача.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування (регламентної виплати) в розмірі 87 341 грн. 46 коп. та витрат, понесених на оплату вартості послуг спеціаліста в розмірі 2 545 грн. 00 коп.
У звязку із задоволенням позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 82, 141, 258, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (адреса місцезнаходження: м. Київ, бульвар Русанівський, 8, код ЄДРПОУ 21647131, р/р НОМЕР_7 , в АТ «Укрексімбанк» м. Києва, МФО 322313) страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 87 341 грн. 46 коп. (вісімдесят сім тисяч триста сорок одна грн. 46 коп.), витрати за послуги спеціаліста в розмірі 2 545 грн. 00 коп. (дві тисячі п`ятсот сорок п`ять грн. 00 коп.) та судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп. (дві тисячі чотириста двадцять дві грн. 00 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено: 15.05.2026 року.

Суддя   А.В. Янченко