Справа № 353/186/26
Провадження № 1-кп/353/80/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року	м.Тлумач	

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді    ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання    ОСОБА_2 
прокурора     ОСОБА_3 ,
обвинуваченого     ОСОБА_4 
захисника обвинуваченого-адвоката   ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Тлумач обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12026091240000017, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.02.2026 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хотимир, Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, жителя та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , із середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючого, особу з інвалідністю ІІІ групи, українця, громадянина України, депутатом не обирався,  невійськовозобов`язаного, згідно ст. 89 КК України не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинивумисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили. 
Вказане кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин. 
Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області за результатами розгляду справи № 352/1951/25 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_4 15.10.2025 року винесено постанову № 3/352/839/25, яка набрала законної сили 28.10.2025, та згідно якої ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Будучи належним чином ознайомленим із вказаною постановою та маючи реальну можливість виконувати її в частині позбавлення права керувати транспортними засобами, ОСОБА_4 діючи умисно, підриваючи авторитет органів правосуддя України, всупереч ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання, всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, продовжив систематично керувати транспортним засобом.
Так, 14.02.2026 року о 11 год 00 хв ОСОБА_4 керував транспортним засобом марки «ВАЗ-2115», реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами відповідно до постанови Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15.10.2025 року та рухався по вулиці Богуна поблизу будинку № 80 у м. Тлумач, де на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» працівниками відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в області його було зупинено за порушення вимог Правил дорожнього руху для складання адміністративних матеріалів. 
Унаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_4 постанова Тисменицького районного суду Івано-Франківської області № 3/352/839/25 від 15.10.2025 року, яка набрала законної сили 28.10.2025 року, не була виконана в частині позбавлення права керування транспортними засобами, що порушило один із основних принципів судочинства, а саме: обов`язковість судових рішень.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 382 КК України, тобтоумисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
26 лютого 2026 року між прокурором, який підтримує публічне обвинувачення у суді в кримінальному проваджені – прокурором Тлумацького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 12026091240000017, з одного боку, та обвинуваченим у вказаному провадженні ОСОБА_4 , його захисником - адвокатом ОСОБА_5 , з іншого боку, на підставі ст. 468, 469, 470, 472, 473 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно вказаної угоди, обвинувачений  ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, тобто в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили. 
Окрім того, останній не заперечує обставини вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що викладені у повідомленні про підозру та обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаюється та зобов`язується: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувачення у судовому провадженні; у межах строків давності притягнення до кримінальної відповідальності співпрацювати з Тлумацьким відділом Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківській області та іншими правоохоронними органами у викритті та виявленні відомих йому правопорушень.
Сторони погоджуються на призначення покарання  ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 
Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки умисного невиконання угоди. В угоді зазначені права і обов`язки прокурора та обвинуваченого щодо укладення угоди.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав та зазначив, що він розуміє надані йому Законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, та наполягає на затвердженні вказаної угоди.
Захисник ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Прокурор ОСОБА_3 у підготовочму судовому засіданні пояснив, що вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Суд, заслухавши учасників судового провадження, вивчивши надані матеріали, дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Частиною 4 статті 469 КПК України встановлено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Відповідно ч.5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому діяння повністю доведене і вірно кваліфіковане органом досудового розслідування за ч.1 ст. 382 КК України, винуватість  ОСОБА_4 увчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії  ОСОБА_4 суд кваліфікує, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.
Вказане кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.
Судом встановлено, що обвинувачений  ОСОБА_4 цілком розуміє положення п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Відповідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого, тобто не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчинені якого його обвинувачують, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників судового засідання та роз`яснивши обвинуваченому обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд доходить висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026091240000017 від 14.02.2026року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 382 КК України, з однієї сторони, та обвинуваченим, у цьому кримінальному провадженні, з другої сторони, у присутності захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_5 , відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди є добровільним, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання.
При призначенні покарання суд врахуває обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Крім того, суд враховує ставлення обвинуваченого ОСОБА_4 до вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме його беззастережне визнання вини,а також те, що кримінальним правопорушенням шкода нікому не заподіяна, потерпілі у даному кримінальному провадженні відсутні, обвинувачений згідно ст. 89 КК України не судимий, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, є особою середнього віку, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, є особою з інвалідністю ІІІ групи, має постійне місце проживання і реєстрації, займає активну громадську позицію та 26.02.2026 року перерахував грошові кошти у розмірі 20000 грн на потреби ЗСУ.
Призначаючи вид і міру покарання ОСОБА_4 суд врахував конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та з огляду на всі обставини в цілому, приходить до висновку, що обвинуваченому за вчинення кримінального правопорушення, належить призначити узгоджену сторонами міру покарання в угоді, за ч.1 ст. 382 КК України, у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 
Зазначене покарання суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених п.1-6 ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Питання про речові докази суд вирішує в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжній захід відносно обвинуваченого на досудовому слідстві не обирався.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 368, 370, 371, 394, 475 КПК України,  

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 лютого 2026 року укладену між прокурором, який підтримує публічне обвинувачення у суді в кримінальному проваджені – прокурором Тлумацького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026091240000017 від 14.02.2026 року, з одної сторони, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 , з іншої сторони, у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , на підставі ст. 468, 469, 470, 472, 473 КПК України.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 382 КК України та призначити йому узгоджене в угоді покарання за ч.1 ст. 382 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Речові докази по даному кримінальному провадженні, а саме: 
- два DVD-R диски із відеозаписами із нагрудних відеокамер патрульних поліцейських та камер відеоспостереження від 14.02.2026 року, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження, залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження. 
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подання на нього апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому, його захиснику та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуючий	ОСОБА_8