Справа № 559/4233/25 
Провадження № 2/559/305/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року м.Дубно
Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі Солімчук М.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубно в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Метагро» про визнання відсутнім права оренди земельної ділянки, визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі та скасування запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки,- 
ВСТАНОВИВ:
Представник ТОВ «Західна агровиробнича компанія» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «Метагро», в якому просить визнати укладеною додаткову угоду № б/н до договору оренди землі №58 від 10.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" та ОСОБА_1 ; визнати відсутнім у ТОВ "Метагро" права оренди земельної ділянки площею 3,55 га, кадастровий номер 5621686500:03:001:0353; скасувати запис щодо державної реєстрації права оренди вказано земельної ділянки площею 3,55 га.
В обґрунтування позову зазначає, що 10.02.2016 ПрАТ «Райз-Максимко» та ОСОБА_1 уклали договір оренди землі №58, за яким орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5621686500:03:001:0353, площею 3,55га.
05.06.2018 сторони ( ОСОБА_1 , ПрАТ «Райз-Максимко», ТОВ «Західна агровиробнича компанія» уклали трьохсторонню угоду, відповідно до умов якої новим орендарем стало ТОВ «Західна агровиробнича компанія» та визначено строк дії договору 7 (сім) років, сплив якого починається з моменту укладення додаткової угоди, але в будь-якому випадку сторони дійшли згоди, що даний договір та право оренди за даним договором є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 3 (три) місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. З урахуванням дати укладання додаткової угоди до договору оренди від 10.02.2016 семирічний строк договору сплив 05 червня 2025 року.У зв`язку із закінченням строку дії Договору, та на виконання п. 8. Договору оренди, маючи намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди землі, 06.03.2025 ТОВ «ЗАК» надіслало ОСОБА_1 лист-повідомлення про намір продовжити дію договору оренди землі. Таким чином, до закінчення строку дії договору оренди позивач, як добросовісний орендар, маючи законні сподівання на продовження дії договору оренди землі на новий строк, у встановленому порядку звернувся до орендодавця з метою реалізації переважного права на поновлення договору, яке йому гарантоване умовами договору та положеннями вказаної норми права та запропонував підписати додаткову угоду, що підтверджується квитанцією установи поштового зв`язку про прийняття поштового відправлення та описом вкладення у цінний лист. Відповідач отримала вищезазначене повідомлення, проте, будь-якої відповіді на вищевказаний лист не надала, тобто не скористалася правами, передбаченими ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме у місячний строк з моменту отримання листа-повідомлення не заперечилп проти продовження Договору на новий строк. Таким чином, позивач скористався своїм переважним правом на поновлення договору та запропонував підписати відповідачу додаткову угоду. Вважає, що дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Зазначає, позивач продовжує користуватися земельною ділянкою, і оскільки відповідач не надіслав повідомлення про небажання продовжувати договірні відносини, що вказує на існування правових підстав для визнання додаткової угоди укладеною, відтак вважає поновленим Договір оренди землі № 58 від 10.02.2016 на підставі частини п`ятої та шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», а тому наявні підстави для визнання укладеною Додаткової угоди про поновлення строку його дії в судовому порядку. 
Разом з тим, згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.09.2025, право оренди спірної земельної ділянки, площею 3,55 га, проведено державну реєстрацію іншого речового права: номер запису 60246502. Таким чином, позивач дізнався про те, що ОСОБА_1 уклала договір оренди земельної ділянки, яка знаходилась в оренді у позивача, з ТОВ «Метагро».
Вважає, що укладенням вищезазначеного Договору відповідачі порушили переважне право позивача на укладення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5621686500:03:001:0353, площею 3,55 га на новий строк. 
З врахуванням наведеного, просить визнати укладеною додаткову угоду № б/н до договору оренди землі №58 від 10.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" та ОСОБА_1 ; визнати відсутнім у ТОВ "Метагро" права оренди земельної ділянки площею 3,55 га, кадастровий номер 5621686500:03:001:0353; скасувати запис щодо державної реєстрації права оренди вказаної земельної ділянки кадастровий номер 5621686500:03:001:0353, площею 3,55 га, номер запису про інше речове право 60246502.
Представник відповідача ТОВ "Метагро" в поданому 06.11.2025 відзиві на позовну заяву просила відмовити у її задоволенні, мотивуючи наступним. 06.02.2010 ОСОБА_1 уклала з ПрАТ «Райз-Максимко» Договір оренди землі на земельну ділянку площею 3,55 га, кадастровий номер земельної ділянки -5621686500:03:001:0353, надаліДодатковою угодою від 05.06.2018 змінено сторону орендаря на ТОВ ""Західна агровиробнича компанія" та внесено зміни до п. 8 Договору оренди та вказано, що строк дії Договору становить 7 років, сплив якого починається з моменту укладення додаткової угоди до договору оренди землі. 09.05.2025 до закінчення строку дії Договору оренди від 10.02.2016 ОСОБА_1 направила директору ТОВ «ЗАК» заяву про припинення дії договору оренди землі на вищевказану земельну ділянку, яке було вручено позивачу 12.05.2025, що підтверджується відповідними накладними. Зазначає, що з урахуванням строків, викладених в п. 8. Договору оренди ТОВ «ЗАК», у разі бажання скористатися переважним правом на продовження строку дії договору, повинно було письмово повідомити про свій намір відповідача не пізніше 05.03.2025. Однак, позивач лише 21.03.2025 надіслав орендодавцю лист-повідомлення про намір продовжити дію договору оренди землі від 10.02.2016, тобто з простроченням встановленого договором строку. Відтак, порушення строку направлення повідомлення про намір продовжити дію Договору оренди свідчить про порушення встановленої ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та п. 8 Договору оренди процедури для використання переважного права на поновлення договору, а тому не надає позивачу такого права. Позивач не дотримався встановленої процедури поновлення договору оренди, а тому втратив переважне право поновлення договору. Окрім того, додаткова угода, направлена позивачем, за своїм змістом вносить зміни до істотних умов договору. З урахуванням того, що сторони не досягнули згоди щодо істотних умов, договір оренди припинився. 06.06.2025 до Державного реєстру речових прав було внесено запис про припинення права оренди, що виникло на підставі вказаного Договору оренди на підставі заяви ОСОБА_1 від 05.06.2025. Враховуючи викладене, просить відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «ЗАК» та стягнути з ТОВ «ЗАК» на користь ТОВ «Метагро» понесені витрати на професійну правничу допомогу.
Представник відповідача ОСОБА_1 11.11.2025 подав відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги товариства не визнає. Зазначає, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,55 га, кадастровий номер 5621686500:03:001:0353, яка розташована на території Рачинської сільської ради Дубенського району Рівненської області. 
10.02.2016 ПрАТ «Райз-Максимко» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі, на підставі якого ПрАТ «Райз-Максимко» набуло право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5621686500:03:001:0353. 05.06.2018 між ОСОБА_1 , ПрАТ «Райз-Максимко» та ТОВ «Західна агровиробнича компанія» було укладено додаткову угоду, за змістом якої замінено сторону орендаря на ТОВ «Західна агровиробнича компанія». Також, пунктом 4.1 вказаної додаткової угоди пункт 8 Договору викладений у новій редакції: «Договір укладено строком на 7 (сім) років, сплив якого починається з моменту укладання додаткової угоди до договору оренди землі, але в будь-якому випадку дана Додаткова угода та право оренди на підставі її є чинним до моменту закінчення збирання врожаю Орендарем».
Листом від 06.03.2025, за вих. №1299, який був відправлений, згідно опису, 21.03.2025, ТОВ «ЗАК» повідомило відповідача про намір продовжити дію Договору та долучило до вказаного листа відповідного змісту проєкт додаткової угоди. Водночас, 09.05.2025, тобто до закінчення строку дії Договору, ОСОБА_1 направила на адресу ТОВ «ЗАК» заяву про припинення дії Договору. Поряд з цим, згідно заяви від 05.06.2025 на ім`я державного реєстратора Привільненської сільської ради Дубенського району Рівненської області Ващишина Н.А. виявила бажання припинити дію договору оренди землі (кадастровий номер 5621686500:03:001:0353), строк дії якого закінчився 05.06.2025. На підставі даної заяви від 05.06.2025, 06.06.2025 до Державного реєстру речових прав було внесено запис про припинення права оренди, що виникло згідно вказаного Договору оренди від 10.02.2016.
Вже 06.06.2025 між ОСОБА_1 та ТОВ «Метагро» був укладений договір оренди спірної земельної ділянки, право оренди за яким зареєстроване у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.06.2025. Зазначає, що позивачем була порушена встановлена законодавством та Договором процедура поновлення дії Договору, а отже він втратив своє переважне право на поновлення договору. Вказані вище обставини у їх сукупності дають підстави дійти висновку, що станом на дату укладення Договору оренди від 06.06.2025 між ОСОБА_1 та ТОВ «Метагро» право користування позивача вже було припинене, про що внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зважаючи на відсутність волевиявлення орендодавця за Договором на його поновлення, ОСОБА_1 були вчинені всі дії, передбачені Законом Україні "Про оренду землі" щодо припинення договору оренди. З огляду на викладене, вважає позовну заяву безпідставною, а тому в задоволенні позовних вимог ТОВ «ЗАК» просить відмовити та стягнути з ТОВ «ЗАК» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі.
23.01.2026 від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, згідно яких позивач не погоджується із відзивами відповідачів, адже обставини викладені в них не відповідають дійсності та потребують додаткових пояснень зі сторони позивача. Зазначає, що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Зазначає, про відсутність зі сторони позивача будь яких порушень умов Договору оренди землі, відносно якого порушується питання щодо поновлення, що фактично відповідає обставинам справи та не заперечується самим відповідачем.
Також зауважує, що сам відповідач ОСОБА_1 у своєму відзиві на позовну заяву зазначила, що пропустила строк відповіді, що становить місячний термін, що таким чином, вказує на те, що отримавши лист-повідомлення від позивача відповідач не виявила свого заперечення проти укладення дододкової угоди з позивачем, що тягне за собою продовження між ними орендних відносин. ОСОБА_1 відмовилася від переговорного процесу з позивачем, не запропонувала свої умови договору, на які з великою вірогідністю він би погогодився, таким чином порушивши переважне право позивача на продовження договору оренди землі. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору. Таким чином відповідач не виконав вимог щодо надсилання заперечення на поновлення договору у порядку та строки визначені законом, а укладенням Договору оренди землі з новим орендарем ОСОБА_1 порушила переважне право позивача на укладення договору оренди спірної земельної ділянки на новий строк. Відтак, підтримує вимоги викладені у позовній заяві та просить їх задовольнити.
Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06.10.2025 вказана позовна заява була залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі.
На виконання вимог вказаної ухвали 13.10.2025 через канцелярію суду надійшла заява про її виконання.
Ухвалою суду від 21.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 
06.11.2025 від представника відповідача ТзОВ "Метагро" надійшов відзив на позовну заяву. 
11.11.2025 від представника відповідача Ващишиної Н.А. надійшов відзив на позовну заяву. 
Ухвалою суду від 11.11.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.
04.12.2025 представник відповідача ТзОВ "Метагро" подав до суду клопотання про долучення доказів у справі.
04.12.2025 представник відповідача Ващишиної Н.А. подала до суду клопотання про витребування доказів.
Ухвалою суду від 10.12.2025 клопотання представника відповідача Ващишиної Н.А. задоволено, витребувано у ТОВ «ЗАК» належним чином завірені копії документів.
22.01.2026 представник позивача подав до суду клопотання щодо заперечення проти розміру заявлених відповідачем витрат на правову допомогу.
23.01.2026 представник позивача подав до суду клопотання про витребування доказів у справі та додаткові пояснення у справі.
06.02.2026 представник позивача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» подав до суду заяву про відмову від позову.
16.02.2026 представник позивача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» подав до суду заяву про відкликання заяви про відмову від позову.
19.02.2026 представник позивача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі.
19.02.2026 від представника відповідача Ващишиної Н.А. надійшло заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі.
Ухвалою суду від 19.02.2026 в задоволенні клопотання представника позивача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» про зупинення провадження у справі відмовлено.
В судове засідання, призначене на 15.05.2026, з`явилися: представник відповідача ТОВ «Метагро», представник відповідача Ващишиної Н.А.
Представник позивача ТОВ "Західна агровиробнича компанія" в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи, заяв чи клопотань від нього не надходило.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Вишковська В.І. повністю підтримала свою позицію, щодо обставин справи, викладену у відзиві на позов, тобто відповідач позовні вимоги не визнає. Зазначала, що 10.02.2016 між ПрАТ "Райз-Максимко" та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі, на підставі якого ПрАТ "Райз-Максимко"набуло право оренди земельної ділянки. 05.06.2018 додатковою угодою до вищевказаного Договору (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) сторону орендаря змінено на ТОВ «Західна агровиробнича компанія», а також визначено, що термін дії договору становить 7 (сім) років, сплив якого починається з моменту укладання додаткової угоди до договору оренди. Листом від 06.03.2025, який був відправлений, 21.03.2025 ТОВ «ЗАК» повідомило відповідача про намір продовжити дію Договору та долучило до вказаного листа відповідного змісту проєкт додаткової угоди. Водночас, 09.05.2026 ОСОБА_1 , тобто до закінчення строку дії Договору, направила на адресу ТОВ «ЗАК» заяву про припинення дії Договору. Враховуючи відсутність волевиявлення ОСОБА_1 продовжувати договірні відносини із ТОВ "ЗАК", остання з власного бажання уклала Договір оренди землі із новим орендодавцем ТОВ «Метагро».
Представник відповідача ТОВ «Метагро» - адвокат Перепечай К.В. в судовому засіданні повністю підтримала позицію, викладену у відзиві на позовну заяву. Додатково зазначила, що у надісланій позивачем додатковій угоді були змінені істотні умови договору та викладені нові умови договору, зміна яких можлива лише за згодою обох сторін, і такі зміни не узгоджуються зі ст. 33 Закону України "Про оренду землі". Однак, в даному випадку ОСОБА_1 виявила бажання не продовжувати дію договору оренди землі, що є її законним правом і вчинила для цього всі необхідні дії. Натомість порушення умов договору оренди, допущене позивачем, не дає йому переважного права на укладення договору оренди на новий строк (поновлення договору оренди землі), тому у задоволенні даної вимоги необхідно відмовити. Інші ж вимоги є похідними від встановлення права на укладення договору на новий строк, а тому також не можуть бути задоволені у зв`язку з відсутністю підстав задовольняти вимогу про визнання укладеною додаткової угоди до договору.
Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Датою ухвалення рішення у даній справі є 18.05.2026, тобто дата складання повного тексту рішення. 
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши сторони, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідне для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалися сторони, інших суду не представлено.
Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.
З досліджених судом доказів встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії III-РВ №019824, виданого 15.05.2001 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,55 га, кадастровий номер 5621686500:03:001:0353, яка розташована на території Рачинської сільської ради Дубенського району Рівненської області.
10.02.2016 ОСОБА_1 та ПрАТ "Райз-Максимко" уклали договір оренди землі № 58, на підставі якого товариство набуло право оренди земельної ділянки площею 3,55 га, кадастровий номер 5621686500:03:001:0353, яка розташована на території Рачинської сільської ради Дубенського району Рівненської області (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва). Відтак, товариством було здійснено реєстрацію права оренди вищевказаної земельної ділянкиу встановленому законом порядку. 
Додатковою угодою б/н від 05.06.2018 до Договору оренди землі від 10.02.2016 (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) сторону орендаря змінено на ТОВ «Західна агровиробнича компанія». Згідно з пунктом 8 вказаного вище договору, договір укладено строком на 7 (сім) років, сплив якого починається з моменту укладання додаткової угоди до договору оренди землі, але в будь-якому випадку дана додаткова угода та право оренди на підставі її є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 3 (три) місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Відтак, ТОВ «ЗАК» було здійснено реєстрацію права оренди вищевказаної земельної ділянки, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису 16547203, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (індексний номер 128773329) (а.с.11-12).
Маючи намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди землі, 21.03.2025 ТОВ «Західна агровиробнича компанія» надіслало орендодавцю лист-повідомлення за вих. №1299 від 06.03.2025 про намір продовжити дію договору оренди землі від 10.02.2016. До вказаного листа було долучено додаткову угоду № БН від 06.03.2025, в якій запропоновано:
1.1 Доповнити розділ "Строк дії Договору» новим п.8.1.-"8.1. Даний Договір поновлюється на той самий строк і на тих самих умовах. Жодних заяв, заперечень щодо не поновлення цього договору сторони не мають та ними не направлялись";
1.2. Доповнити розділ "Строк дії Договору» новим п.8.2.-"8.2.Поновлення Договору оренди". Договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах в разі відсутності заяви однієї зі Сторін цього Договору про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення Договору. Вчинення інших дій Сторонами Договору для його поновлення не вимагається (а.с.13, 15).
Даний лист-повідомлення та проєкт додаткової угоди було направлено ОСОБА_1 поштовим відправленням, що підтверджується описом вкладення в пріоритетний лист та фіскальним чеком укрпошти, адресованим орендодавцю згідно трекінгу укрпошти 0505263241783 (а.с.15-16, 19-20). 
Водночас, 09.05.2025, тобто до закінчення строку дії Договору, ОСОБА_1 направила на адресу ТОВ «Західна агровиробнича компанія» заяву про припинення дії Договору, що підтверджується описом поштового відправлення, накладною № 3560302583370 від 09.05.2025 та фіскальним чеком про оплату (а.с.64-66).
Поряд з цим, згідно заяви від 05 червня 2025 року на ім`я державного реєстратора Привільненської сільської ради Дубенського району Рівненської області Ващишина Н.А. виявила бажання припинити дію договору оренди землі (кадастровий номер 5621686500:03:001:0353), строк дії якого закінчився 05 червня 2025 року. На підставі заяви ОСОБА_1 від 05.06.2025, 06.06.2025 до Державного реєстру речових прав було внесено запис про припинення права оренди, яке виникло згідно вказаного Договору оренди від 10.02.2016, індексний номер рішення 79351272, що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав (№ витягу 430617682) (а.с.67-68).
06.06.2025 між ОСОБА_1 та ТОВ «Метагро» був укладений договір оренди земельної ділянки площею 3,55 га, кадастровий номер 5621686500:03:001:0353, яка розташована на території Рачинської сільської ради Дубенського району Рівненської області, та згідно акту приймання-передачі об`єкта оренди, дана земельної ділянки передана у користування ТОВ "Метагро" для товарного сільськогосподарського виробництва. Право оренди на дану земельну ділянку зареєстровано ТОВ "Метагро" у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.06.2025 державним реєстратором Привільненської с/р Дубенського району Рівненської області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав, (індексний номер витягу 430618975), номер запису про право оренди:60246502 (а.с.69-71).
Таким чином, оскільки між ТОВ "Західна агровиробнича компанія" та ОСОБА_1 не було досягнуто домовленості щодо поновлення договору оренди землі №58 від 10.02.2016 (доповненого додатковою угодою від 05.06.2018), строк якого закінчився 05.06.2025, тому відповідач ОСОБА_1 з власного волевиявлення 06.06.2025 уклала договір оренди землі з іншим орендарем ТОВ "Метагро", право оренди за яким було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 06.06.2025, номер запису про інше речове право 60246502.
Звертаючись з позовом до суду, ТОВ "Західна агровиробнича компанія" посилається на те, що дії ОСОБА_1 не відповідають умовам договору оренди землі, положенням земельного законодавства та порушують переважне право позивача на поновлення оренди землі.
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно ст. 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право передавати їх в оренду.
За змістом ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Згідно ст. 16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.
Відповідно до ч. 1 ст. 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.
Отже, користуватися чужою земельною ділянкою, яка належить особі на праві приватної власності, можливо на праві оренди, підставою для якої є відповідний договір оренди.
Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).
В силу вимог ч.ч.1-3 та ч.ч. 5-6 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків.
Як визначено в ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду землі" строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін.
За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі".
Правові підстави переважного права орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк визначені статтею 33 Закону України "Про оренду землі".
Так, відповідно до приписів ч. 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Під час укладення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті).
Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передання земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті).
Ці положення узгоджуються із загальною нормою ч. 1 ст. 777 ЦК України.
Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ст. 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору (постанови від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18).
Без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору було неможливим. Така угода має ознаки не тільки зобов`язального, але й речового договору, оскільки засвідчує волю сторін на передання земельної ділянки у тимчасове володіння орендареві на новий строк. Тому зазначена додаткова угода згідно з пунктом 1 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк. Саме з цією реєстрацією закон пов`язує виникнення права оренди (стаття 125 ЗК України). Тому не можна вважати, що поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ст.33 Закону України "Про оренду землі", є "автоматичною" пролонгацією орендних правовідносин.
При цьому реалізація переважного права на поновлення договору оренди, передбаченого частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива за умови як дотримання встановленої цією нормою (частини друга-п`ята статті 33 Закону України "Про оренду землі") процедури, так і наявності волевиявлення сторін.
Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі № 902/619/17, від 27 червня 2019 року в справі № 923/925/18.
Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.
Матеріалами справи доведено, що позивачем була порушена встановлена законодавством та Договором процедура поновлення Договору оренди землі від 10.02.2016. З урахуванням положень ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", сторони в Додатковій угоді від 05.06.2018 погодили, що договір укладено строком на 7 (сім) років, сплив якого починається з моменту укладення додаткової угоди до договору оренди землі, але в будь-якому випадку дана Додаткова угода та право оренди на підставі її є чинним до моменту закінчення збирання врожаю Орендарем. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше, ніж за 3 (три) місяці до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендаря про намір продовжити його дію. Враховуючи, що строк дії Договору спливав 05.06.2025, повідомлення про намір продовжити дію Договору оренди мало бути направлене позивачем не пізніше 05.03.2025. При цьому, як вбачається з фактичних обставин справи, ТОВ «ЗАК» надіслало орендодавцю лист-повідомлення про намір продовжити дію Договору лише 21.03.2025, тобто з простроченням від встановленого Договором строку.
Натомість 09.05.2025, до закінчення строку Договору оренди від 10.02.2016, ОСОБА_1 підготувала та направила ТОВ «ЗАК» заяву про припинення дії договору оренди землі на ділянку площею 3,55 га кадастровий номер 5621686500:03:001:0353, а вже 05.06.2025 ОСОБА_1 звернулася із заявою до державного реєстратора припинити дію договору оренди землі, строк дії, якого закінчився 05.06.2025. Зазначене чітко та послідовно підтверджує безпідставність тверджень позивача щодо порушення його переважного право на укладення договору оренди земельної ділянки, оскільки ОСОБА_1 скористалася своїм право, як власника земельної ділянки та повідомила позивача про небажання поновлювати, продовжувати, переукладати, укладати в новій редакції договір оренди землі або в будь-який інший спосіб надавати йому право користування належною їй земельною ділянкою. Тобто, з наведеного вбачається відсутність волевиявлення орендодавця за договором на його поновлення, а суд не вправі всупереч ст.ст. 3, 203 ч. 3, 373, 627 ЦК України, ст. 16 ЗУ «Про оренду землі» примушувати відповідача укладати договір оренди належної йому земельної ділянки з позивачем.
Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР), зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї, визначено: "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном".
Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, крім іншого, свобода договору.
Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ст.203 ч.3 ЦК України).
Аналізуючи вищевказане, суд дійшов переконання, що для реалізації переважного права необхідна наявність двох складових в їх сукупності - дотримання встановленої законом процедури та наявності волевиявлення сторін.
В даному випадку волевиявлення відповідача ОСОБА_1 на поновлення договору оренди землі відсутнє.
Водночас, наявність незгоди орендодавця щодо поновлення договору оренди земельної ділянки згідно з положеннями ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" виключає можливість визнання поновленим попереднього договору в обраний позивачем спосіб.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 21.01.2020 у справі №379/1354/18, від 25.03.2020 у справі 379/1439/18, від 15.02.2023 у справі №399/295/11, від 15.05.2023 у справі №693/137/22.
Також Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі.
Такий висновок викладений у постановах Верховного суду від 28.05.2024 у справі №604/648/23, від 12.04.2024 у справі №131/970/23.
Крім того, направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди не є безумовною підставою для їх поновлення між сторонами у разі відсутності волевиявлення орендодавця на продовження договору оренди.
Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 31 січня 2025 року в справі № 604/646/23 (провадження № 61-1814св24).
Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
За приписами статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.
Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
В ході судового розгляду не встановлено наявність у позивача суб`єктивного матеріального права та охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, зокрема, щодо порушення переважного права ТОВ "Західна агровиробнича компанія", оскільки ОСОБА_1 у встановленому законом порядку вказала на відсутність наміру продовжувати договірні відносини з оренди землі з позивачем, що беззаперечно свідчить про відсутність її волевиявлення на поновлення договору оренди землі чи укладення його на новий строк з позивачем, що є законним правом відповідача-орендодавця, як власника земельної ділянки.
Встановивши відсутність волевиявлення ОСОБА_1 на продовження договору оренди землі, суд, врахувавши положення ст. 33 Закону України "Про оренду землі", дійшов до висновку про те, що переважне право ТОВ "Західна агровиробнича компанія" на укладення з ОСОБА_1 договору оренди землі на новий строк є припиненим і не підлягає захисту.
Водночас суд зауважує, що укладення ОСОБА_1 нового договору оренди землі з іншим орендатором ТОВ «Метагро» не порушує переважне право ТОВ "Західна агровиробнича компанія", оскільки дія попереднього договору оренди землі закінчилася 05.06.2025, до моменту укладення Договору оренди з іншим орендарем, а власник земельної ділянки належним чином та у встановлені строки, повідомила попереднього орендаря про відсутність наміру продовжувати з ним договірні відносини.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Проаналізувавши матеріали справи, вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позивач не підтвердив наявність у нього порушеного переважного права на укладення договору оренди землі, тому дана позовна вимога задоволенню не підлягає. Інші ж вимоги заявлені позивачем, є похідними від встановлення права на укладення договору на новий строк, а тому також не можуть бути задоволені у зв`язку з відсутністю підстав задовольняти вимогу про визнання укладеною додаткової угоди до договору. В підсумку, позовні вимоги ТОВ «ЗАК» задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.
Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, тому підстав для розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи, немає.
Однак, згідно з ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Представником відповідача ТОВ «Метагро» адвокатом Перепечай К.В. подано клопотання щодо стягення з позивача судових витрат на професійну правову допомогу у розмірі 14000 грн.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу надано: ордер на надання правничої допомоги адвокатом Перепечай К.В. відповідачу ТОВ «Метагро», договір про надання правової допомоги від 13.10.2025, у якому, зокрема, визначено, що сума гонорару складає 14000 грн., рахунок за надання послуг за вказаним договором на суму 14000 грн. - гонорар, проміжний звіт про надану правничу допомогу від 03.12.2025, з якого вбачається, що на аналіз позову та підготовку відзиву витрачено 3 год., подача клопотання про відшкодування витрат -1 год., представництво в судовому засіданні - 1 год., рахунок №INV-003855 від 14.10.2025, платіжну інструкцію №3482 про оплату гонорару у сумі 9800 грн.
Згідно з ч.ч.1-3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.
За таких обставин, суд вважає, що стягненню з позивача на користь відповідача ТОВ «Метагро» підлягають витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 10000 грн., з урахуванням вимог статей 137, 141 ЦПК України, а саме: критерію реальності наданих адвокатських послуг, конкретних обставин справи, заперечень учасників, складності справи та обґрунтованості таких витрат. Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що представником ТОВ «Метагро» подано один відзив, підготовка якого дійсно вимагає професійних навичок та витрат часу. Судові засідання у даній справі не потребували багато часу, заявлені клопотання та заперечення не потребували значного часу та підвищеної кваліфікації. Такі факти у їх сукупності, на переконання суду, свідчать про завищену заявлену вартість витрат на професійну правничу допомогу.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Вишковською В.І. у відзиві на позовну заяву було заявлено вимоги про стягнення з ТОВ «ЗАК» понесених судових витрат по справі та зазначено, що докази понесення таких витрат будуть подані до суду у встановлені процесуальні строки. 
Враховуючи викладене, питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, орієнтовний розмір яких було зазначено представником відповідача Ващишиної Н.А. у відзиві на позовну заяву, буде вирішено судом після надання доказів понесених відповідачами таких витрат у відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 76, 81, 83, 89, 141, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, -
в и р і ш и в :
В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Метагро» про визнання відсутнім права оренди земельної ділянки, визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі та скасування запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки - відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» (місцезнаходження: провулок Центральний, 1, м. Дубно, Дубенського району, Рівненської області, код ЄДРПОУ - 41099127) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Метагро» (місцезнаходження: вул.Лесі Українки, буд.129, с.Плоска, Дубенський район, Рівненська область, код ЄДРПОУ - 42672010) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його підписання.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Повний текст рішення суду виготовлено 18.05.2026. 

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія», місце знаходження: провулок Центральний, 1, м. Дубно, Дубенського району, Рівненської області, код ЄДРПОУ - 41099127.
Представник позивача: адвокат Русин Юрій Юрійович, РНОКПП НОМЕР_1 , електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Представник відповідача: адвокат Вишковська Валентина Іванівна, РНОКПП НОМЕР_3 , електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_3 
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Метагро», місцезнаходження: вул.Лесі Українки, буд.129, с.Плоска, Дубенський район, Рівненська область, код ЄДРПОУ - 42672010.
Представник відповідача: адвокат Перепечай Катерина Віталіївна, РНОКПП НОМЕР_4 , електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_4 

Суддя О.М.Томілін