ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ	

Справа № 483/435/26
Провадження № 2/483/513/2026
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
23 червня 2026 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючої – судді Шевиріної Т.Д.,
за участю секретаря – Шилінскас О.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, –

В С Т А Н О В И В :

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» (далі – ТОВ «Він Фінанс») звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою, предметом якої є: стягнення з відповідача 18 307 грн 26 коп. в рахунок заборгованості за кредитним договором №850186 від 05 травня 2019 року, що укладений з ТОВ «Авентус Україна». 
В обґрунтування позову зазначив, що 05 травня 2019 року між ТОВ "Авентус Україна" та відповідачем був укладений зазначений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти із зобов`язанням повернути їх зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Первісний кредитор відступив право вимоги за вказаним кредитним договором позивачу. Відповідач зобов`язання за вказаними договором належним чином не виконав, внаслідок чого перед позивачем виникла заборгованість. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу, позивач звернувся до суду.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач, будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.
Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача, ухвалив розглядати справу в заочному порядку.
Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 05 травня 2019 року між ТОВ «Авентус Україна», з одного боку, та відповідачем, з другого боку, було укладено договір про споживчий кредит №850186. Відповідно до умов Договору, сума кредиту (загальний розмір) складає: 4 000 грн. Позика видається строком на 30 днів (п. 1.2). Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором. Сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування Позикою:
знижена процентна ставка становить 0,01 % від суми Позики за кожен день користування Позикою (3,65 % річних) у межах строку надання Позики, зазначеного в пункті 1.2 цього Договору;
стандартна процента ставка становить 1,80 % від суми Позики за кожний день користування Позикою (657,00 % річних).
Стандартна процентна ставка застосовується згідно з пунктами 1.7., 3.4., 3.6.2. цього Договору.
Нарахування процентів за Договором здійснюється за зниженою процентною ставкою на залишок фактичної заборгованості за Позикою за фактичну кількість календарних днів користування Позикою. Проценти за користування Позикою нараховуються щоденно, починаючи з дня надання Позики (відправки грошових коштів на банківський картковий рахунок) в межах строку надання Позики, визначеного у пункті 1.2. цього Договору, за виключенням дати повернення Позики та сплати нарахованих процентів, зазначеної у Графіку платежів (Додаток 1 до цього Договору).
Умови застосування зниженої процентної ставки - дотримання Клієнтом терміну повного повернення Позики, зазначеного у Графіку платежів, недопущення прострочення виконання зобов`язання більше 3 (трьох) календарних днів.
Згідно з матеріалами справи, 12.04.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу № 1, за яким первісний кредитор відступив новому кредитору права вимоги за кредитними договорами.
Пунктом 2.2 зазначеного договору передбачено, що у випадку укладення сторонами більше одного реєстру прав вимоги кожен наступний реєстр є окремим додатком до договору та не скасовує і не замінює попередні реєстри.
На виконання умов договору факторингу 12 вересня 2019 року сторонами укладено додаткову угоду №25 та підписано реєстр прав вимоги № 25, згідно з яким право вимоги, зокрема до відповідача за договором про надання фінансового кредиту №850186 від 05 травня 2019 року, перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», яке в подальшому змінило найменування на ТОВ «ВІН ФІНАНС» (а.с. 13-17).
25 липня 2024 року на підставі протоколу загальних зборів №1706 найменування ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» змінено на ТОВ «ВІН ФІНАНС» (а.с. 27-28).
За договором від 23 травня 2024 року № 23/05/24 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 3767343 (а.с. 21-29).
З розрахунку заборгованості за договором №850186 від 05 травня 2019 року слідує, що станом на дату відступлення прав вимоги за кредитним договором, тобто на 12 вересня 2019 року, заборгованість відповідача перед становила 14 424 грн 00 коп., з яких: 4 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 8 424 грн 00 коп. - заборгованість по відсоткам, 2 000 грн - пеня (а.с. 12, 44). 
Крім того, у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано 3 % річних у сумі 1 178 грн 42 коп. та інфляційні втрати у сумі 2 704 грн 84 коп. за несвоєчасне виконання кредитного зобов`язання (за період до 23 лютого 2022 року).
Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.
За змістом ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо згідно з актом цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільний кодекс України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, за змістом наведеної норми права інфляційні втрати та 3% річних, нараховані на суму заборгованості, входять до складу грошового зобов`язання та є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначені нарахування є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, що полягає у відшкодуванні матеріальних втрат, спричинених знеціненням грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, а також у компенсації за користування боржником грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі та стягнення з  ОСОБА_1  заборгованості за кредитним договором. 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2 662 грн 40 коп., що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 1), а також заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. 
При цьому, суд врахував складність справи, перелік наданих послуг, час, необхідний для складання позовної заяви та дійшов висновку про доведеність і обґрунтованість витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень, що відповідає критеріям розумності та співмірності.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на викладене, виходячи з принципу пропорційності відшкодування судових витрат до задоволених вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2 662 грн 40 коп. – судовий збір та 3 000 грн 00 коп. – витрати на правничу допомогу, а всього 5 662 грн 40 коп.. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, –
У Х В А Л И В :

Цивільний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити повністю.

Стягнути з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» в рахунок заборгованості за кредитним договором №850186 від 05 травня 2019 року, укладеним з товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», - 18 307 (вісімнадцять тисяч триста сім) грн 26 коп., з яких: 4 000 (чотири тисячі) грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 8 424 (вісім тисяч чотириста двадцять чотири) грн 00 коп. - заборгованість по відсоткам, 2 000 (дві тисячі) грн – пеня, 1 178 (одна тисяча сто сімдесят вісім) грн 42 коп. - 3 % річних, 2 704 (дві тисячі сімсот чотири) грн 84 коп. - інфляційні втрати за несвоєчасне виконання кредитного зобов`язання.

Стягнути з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс»  – 5 662 грн (п`ять тисяч шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. – в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення є заочним і може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Відповідач, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. 
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складений 23 червня 2026 року.

Головуюча: