ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

24 червня 2026 року	Справа №160/10820/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях, в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування постанов,

УСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях, в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі – Відділ, відповідач), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі – ГУ ПФУ в Миколаївській області, третя особа), в якій позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд:
1) визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях, в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Ширка Сергія Леонідовича (відповідача),яка полягає у не вчиненні заходів примусового виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 у справі №160/18444/25, після отримання клопотань позивача ОСОБА_1 (стягувача) від 15.04.2026, а саме: не перевірки фактичного виконання ГУ ПФУ в Миколаївській області (боржником) цього рішення суду та не складанням актів про його невиконання у межах виконавчих проваджень ВП № 80586389 та ВП № 80586442 та здійснення боржником розрахунку у Формі РС-право пенсії за віком (ЗУ № 1058), замість встановленої судом пенсії за вислугу років (п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»), противоправною бездіяльністю;
2) зобов`язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях, в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Ширка Сергія Леонідовича (відповідача) вжити всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» щодо повного виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 у справі №160/18444/25, усунути виявлені порушення та вчинити виконавчі дії, а саме: 
- скласти акти державного виконавця, якими зафіксувати факт неналежного виконання рішення суду від 14.08.2025 у справі №160/18444/25, що полягає у проведенні боржником розрахунку пенсії за віком (згідно із Законом № 1058), замість встановленої судом пенсії за вислугу років (згідно з п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ) у межах виконавчих проваджень ВП № 80586389 та ВП № 80586442; 
- винести постанову про накладення штрафу на боржника (ГУ ПФУ в Миколаївській області) у межах виконавчого провадження ВП № 80586442 за невиконання рішення суду, що має безперешкодний характер, відповідно до вимог статті 75 Закону України «Про виконавче провадження»; 
- направити до органів досудового розслідування повідомлення про вчинення службовими особами ГУ ПФУ в Миколаївській області кримінальних правопорушень, передбачених статтями 364, 365, 382 КК України, у зв`язку з умисним невиконанням рішення суду від 14.08.2025 року та перевищенням службових повноважень в умовах воєнного стану. для повного відновлення прав ОСОБА_1 (позивача, стягувача) та призначення їй пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням висновків суду;
3) визнати протиправними та скасувати постанови головного державного виконавця Ширка Сергія Леонідовича про закінчення виконавчого провадження від 13.05.2026 року у виконавчих провадженнях №80586442 та № 80586389.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 у справі №160/18444/25 визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області №047150031546 від 16.06.2025 про відмову у призначенні пенсії позивачу. Вказаним рішенням суду також зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області: зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 16.08.1993 по 29.11.1993; повторно розглянути заяву позивача від 09.06.2025 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням висновків суду. На виконання зазначеного рішення суду 24.03.2026 головним державним виконавцем Відділу Ширком С.Л. відкрито виконавчі провадження №80586389 та №80586442 на підставі виконавчих листів від 06.03.2026 у справі №160/18444/25. Разом із цим, на переконання позивача, рішення суду станом на момент звернення до суду не виконано належним чином, а державним виконавцем не вжито всіх передбачених законом заходів примусового виконання судового рішення. Зокрема, боржник замість виконання рішення суду щодо повторного розгляду питання про призначення пенсії за вислугу років фактично здійснив розрахунок пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що не відповідає змісту та способу виконання судового рішення. При цьому боржник посилається на відсутність доступу до пенсійної справи позивача, що спростовується наявними матеріалами виконавчого провадження та листуванням сторін. По-перше, саме ГУ ПФУ в Миколаївській області прийняло рішення №047150031546 від 16.06.2025, яке було скасоване судом. Отже, цей орган володів та використовував матеріали пенсійної справи позивача ще на момент прийняття оскарженого рішення. Крім того, до листів боржника додано форму РС-право («Розрахунок стажу та права на пенсію»), яка формується виключно на підставі відомостей електронної пенсійної справи в автоматизованій системі ПФУ. У зазначеному документі міститься номер пенсійної справи позивача (№047150031546), що свідчить про фактичне використання боржником даних цієї справи та спростовує твердження про відсутність доступу до неї. Позивач наголошує, що в органах ПФУ функціонує принцип екстериторіальності та єдина інформаційна система, яка забезпечує доступ до електронних пенсійних справ. За таких обставин, посилання боржника на відсутність доступу до пенсійної справи не відповідає фактичним обставинам та свідчить про ухилення від виконання судового рішення. Крім того, боржник фактично підмінив предмет виконання рішення суду. Так, судовим рішенням зобов`язано повторно розглянути заяву про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Однак із наданої боржником форми РС-право вбачається, що розрахунок здійснено за видом пенсії «пенсія за віком», тобто за іншим законом. Таким чином, дії боржника свідчать не про виконання рішення суду, а про його формальне імітування, що фактично позбавляє позивача права на отримання пенсії за вислугу років, підтвердженого судовим рішенням, яке набрало законної сили. На переконання позивача, державний виконавець не застосував усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання, зокрема не забезпечив належний контроль за фактичним виконанням судового рішення відповідно до його змісту, не надав належної оцінки доводам стягувача щодо невиконання рішення та не вжив ефективних заходів реагування на протиправну поведінку боржника. Відповідно до статей 18, 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний своєчасно, повно та неупереджено вживати заходів примусового виконання рішень суду та забезпечувати їх реальне виконання. Оскільки рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 у справі №160/18444/25 тривалий час залишається невиконаним, а державним виконавцем не забезпечено його фактичне виконання, бездіяльність суб`єкта владних повноважень є протиправною та такою, що порушує права та законні інтереси позивача. 
Ухвалою суду від 11.05.2026 прийнято позовну заяву та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України. 
14.05.2026 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому Відділ проти задоволення позову заперечує, зазначаючи, що у Відділі на виконанні перебувало виконавче провадження № 80586389 з примусового виконання виконавчого листа №160/18444/25 від 06.03.2026, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом про зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.06.2025 про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням висновків суду. 24.03.2026 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №80586389. 24.03.2026 державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 350,00 грн., копію якої за вих. № 8697 направлено сторонам виконавчого провадження до відома та виконання. 24.03.2026 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 34588,00 грн., копію якої за вих. №8698 направлено сторонам виконавчого провадження до відома та виконання. 06.04.2026 за вх. №6623/02.1-21 до Відділу надійшов лист ГУ ПФУ в Миколаївській області від 04.04.2026 № 1400-0901-5/26573, яким повідомлено, що 25.03.2026 третьою особою отримано постанови головного державного виконавця Відділу від 24.03.2026 ВП №80586389 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №160/18444/25, виданого 06.03.2026 Дніпропетровським окружним адміністративним судом. Також, у вищезазначеному листі третя особа повідомила, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 у справі № 160/18444/25 ГУ ПФУ в Миколаївській області повторно розглянуто заяву від 09.06.2025. Додатково повідомлено, що у ГУ ПФУ в Миколаївській області відсутній доступ до матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , оскільки, як одержувач пенсії, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області. 16.04.2026 складено акт державного виконавця, відповідного до якого встановлено невиконання без поважних причин боржником рішення суду. 16.04.2026 винесено постанову про накладання штрафу в сумі 5100,00 грн. Вказаною постановою зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів. 04.05.2026 складено акт державного виконавця, відповідно до якого встановлено, що боржником повторно не виконано без поважних причин рішення суду. 04.05.2026 винесено постанову про накладання штрафу в сумі 10200,00 грн. 11.05.2026 за вих. № 15702 державним виконавцем направлено до Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області повідомлення про вчинення посадовими особами ГУ ПФУ в Миколаївській області кримінального правопорушення передбаченого статтями 364, 382 КК України, оскільки рішення не може бути виконано без участі боржника. Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ПФУ в Миколаївській на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 у справі №160/18444/25, залишеного без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.01.2026, зараховано ОСОБА_1 до спеціального стажу відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 16.08.1993 до 29.11.1993 та повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 09.06.2025 про призначення пенсії за вислугу років та за результатами розгляду прийнято рішення від 03.02.2026 №1400-0301-9/7745. Крім того, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2026 у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі №160/18444/25 відмовлено. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 року у задоволенні заяви позивача про роз`яснення судового рішення в адміністративній справі № 160/18444/25 відмовлено. 13.05.2026 державним виконавцем, керуючись пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оригінал виконавчого документа з постановою про закінчення виконавчого провадження за вих. № 15968 направлено до суду, який його видав. В постанові про закінчення виконавчого провадження сторонам роз`яснено право на її оскарження у порядку та строки, визначені Законом України «Про виконавче провадження».
18.05.2026 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить задовольнити позов в повному обсязі та зазначає на формальний характер дій боржника та помилковість висновків виконавця. Представник позивача зазначає, що відповідач у відзиві посилається на те, що боржник надіслав лист/рішення від 03.02.2026 № 1400-0301-9/7745, що нібито свідчить про «повторний розгляд» заяви. Однак, згідно з судовим рішенням, боржник був зобов`язаний розглянути заяву з урахуванням висновків суду. Висновки суду однозначно вказували на обов`язок врахувати наявність спеціального педагогічного стажу ОСОБА_1 на час звернення з заявою про призначення пенсії відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Натомість, боржник прийняв рішення від 03.02.2026, яким вкотре відмовив у призначенні пенсії ОСОБА_1 . Отже, прийняття боржником чергового протиправного акта не є виконанням рішення суду. Щодо актів виконавця від 16.04.2026 та 04.05.2026 представник позивача зазначає, що 16.04.2026 відповідач сам виніс постанову про накладення штрафу на орган ПФУ за невиконання рішення, а в акті від 04.05.2026 зафіксував, що «боржником повторно не надано доказів виконання». Проте вже 13.05.2026 виконавець різко змінює позицію і закриває провадження. Така непослідовність дій свідчить про протиправний характер бездіяльності щодо подальшого примусового виконання (наприклад, звернення до правоохоронних органів за статтями 364, 382 КК України). Замість того, щоб змусити боржника вчинити нові дії на виконання виконавчого листа від 06.03.2026, виконавець формально погодився на посилання боржника на його старе рішення від 03.02.2026. Ця позиція є завідомо неправдивою з огляду на наступне: 04.05.2026 (за 9 днів до закриття) державний виконавець виніс постанови про накладення повторного штрафу у розмірі 10 200 грн., де зафіксував, що рішення не виконано; 11.05.2026 (за 2 дні до закриття) виконавець направив повідомлення до поліції про кримінальне правопорушення (статті 364, 382 КК України), чим офіційно визнав умисне невиконання рішення боржником; 13.05.2026 виконавець «визнає» рішення виконаним на підставі листа боржника від 03.02.2026. Представник позивача зазначає, що такі дії свідчать про свідоме, штучне створення підстав для закриття провадження з метою уникнення судового контролю. Представник позивача приходить до висновку, що станом на 13.05.2026 мета виконавчого провадження та реальне виконання рішення суду від 14.08.2025 - досягнута не була, пенсія ОСОБА_1 за рішення суду не призначена.
22.05.2026 до суду від представника третьої особи надійшли пояснення, в яких зазначено що 25.03.2026 ГУ ПФУ в Миколаївській області отримано постанови головного державного виконавця Відділу від 24.03.2026 ВП № 80586389 та ВП №80586389 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №160/18444/25, виданого 03.03.2026 Дніпропетровським окружним адміністративним судом. Листами від 04.04.2026 №1400-0901-5/26573 та №1400-0901-5/26570 надано відповідь на постанови про відкриття ВП № 80586389 та ВП №80586442 щодо виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 у справі № 160/18444/25. Рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області від 16.06.2025 № 047150031546 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років, за заявою від 09.06.2025. Стаж роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років станом на 11.10.2017 становив 24 роки 07 місяців 16 днів. До стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, не зараховано, зокрема, період роботи з 16.08.1993 до 29.11.1993, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 17.08.1992, на території російської федерації, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. В зв`язку з цим, до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РРФСР по 31.12.1991. Позивачем в судовому порядку оскаржено рішення від 16.06.2025 № 047150031546 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 у справі № 160/18444/25, яке набрало законної сили 21.01.2026, позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення №047150031546; зобов`язано Головне управління зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII період з 16.08.1993 до 29.11.1993 та повторно розглянути заяву від 09.06.2025 про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII, з урахуванням висновків суду. На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 у справі № 160/18444/25 ГУ ПФУ в Миколаївській області повторно розглянуто заяву позивача від 09.06.2025 та прийнято рішення від 03.02.2026 №1400-0301-9/7745 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років. Для визначення права на призначення пенсії за вислугу років до стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років, зараховано, зокрема, періоди роботи з 16.08.1993 до 29.11.1993 (на виконання рішення суду від 14.08.2025 у справі № 160/18444/25), та з 01.09.1998 по 10.10.2017. Стаж роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років, станом на 11.10.2017 становить 24 роки 11 місяців 0 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років. Відтак, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 у справі №160/18444/25 виконано у повному обсязі, з урахуванням висновків суду зазначених в мотивувальній частині рішення, а саме зараховано період роботи з 16.08.1993 до 29.11.1993 до спеціального стажу та повторно розглянуто заяву від 09.06.2025 про призначення пенсії.
25.05.2026 до суду від представника позивача надійшли пояснення, в яких представник позивача заперечує проти доводів представника третьої особи та зазначає, що представник ГУ ПФУ в Миколаївській області у своїх поясненнях стверджує, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 року у справі № 160/18444/25 начебто «виконано у повному обсязі» шляхом прийняття ними рішення від 03.02.2026 № 1400-0301-9/7745 про відмову в призначенні пенсії. Ці твердження є відвертою правовою маніпуляцією. Висновки суду в мотивувальній частині чітко констатували, що ГУ ПФУ в Миколаївській області «передчасно відмовило позивачу, неповно і необ`єктивно розглянуло документи та не дослідило можливість зарахування до стажу за вислугу років періоду роботи з 11.10.2017 по 30.04.2025 року у Криворізькій гімназії №26 на посаді вчителя». Натомість боржник 03.02.2026 року приймає рішення № 1400-0301-9/7745, яким вкотре дублює відмову у призначенні пенсії, повністю проігнорувавши висновки Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 у справі № 160/18444/25 щодо педагогічного стажу роботи позивача за 2017– 2025 роки. Прийняття чергового протиправного акта, який не призводить до відновлення порушеного права позивача (належного соціального захисту), у розумінні статті 129-1 Конституції України та практики ЄСПЛ не є, і не може бути виконанням судового рішення. 
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 у справі №160/18444/25 позов ОСОБА_2 задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову в призначенні пенсії №047150031546 від 16.06.2025;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_2 до спеціального стажу відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 16.08.1993 до 29.11.1993;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 09.06.2025 про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням висновків суду.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.01.2026 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишено без задоволення; рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 у справі №160/18444/25 залишено без змін.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 у справі №160/18444/25 набрало законної сили 21.01.2026.
06.03.2026 Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи з примусового виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 у справі №160/18444/25.
16.03.2026 представник позивача звернувся до Відділу із заявою про прийняття виконавчих листів у справі №160/18444/25 та відкриття виконавчого провадження.
24.03.2026 головним державним виконавцем Відділу Ширко С.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50586442 з виконання виконавчого листа №160/18444/25, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 06.03.2026 про зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_2 до спеціального стажу відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 16.08.1993 до 29.11.1993. 
24.03.2026 головним державним виконавцем Відділу Ширко С.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №80586389 з виконання виконавчого листа №160/18444/25, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 06.03.2026 про зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 09.06.2025 про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням висновків суду.
Листом ГУ ПФУ в Миколаївській області від 04.04.2026 №1400-0901-5/26570 повідомлено державного виконавця, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 у справі № 160/18444/25 ГУ ПФУ в Миколаївській області зараховано період роботи позивача з 16.08.1993 до 29.11.1993. 
Листом ГУ ПФУ в Миколаївській області від 04.04.2026 №1400-0901-5/26573 повідомлено державного виконавця, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 у справі № 160/18444/25 ГУ ПФУ в Миколаївській області повторно розглянуто заяву позивача від 09.06.2025.
11.04.2026 представник позивача звернувся до Відділу із клопотаннями про накладення на боржника штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин.
16.04.2026 державним виконавцем складено акт, яким встановлено, що станом на 16.04.2026 боржником не виконано рішення суду без поважних причин в частині зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням висновків суду.
16.04.2026 головним державним виконавцем Відділу Ширко С.Л. винесено постанову про накладення штрафу у ВП №80586389 у розмірі 5100,00 грн у зв`язку з невиконанням без поважних причин виконавчого листа №160/18444/25, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 06.03.2026 про зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 09.06.2025 про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням висновків суду.
04.05.2026 державним виконавцем складено акт, яким встановлено, що станом на 04.05.2026 боржником не виконано рішення суду без поважних причин в частині зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням висновків суду.
04.05.2026 головним державним виконавцем Відділу Ширко С.Л. винесено постанову про накладення штрафу у ВП №80586389 у розмірі 10200,00 грн у зв`язку з невиконанням без поважних причин виконавчого листа №160/18444/25, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 06.03.2026 про зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 09.06.2025 про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням висновків суду.
11.05.2026 Відділ звернувся до ГУНП в Миколаївській області з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення, передбаченого статтями 364, 382 Кримінального кодексу України.
13.05.2026 головним державним виконавцем Відділу Ширко С.Л. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №50586442 з виконання виконавчого листа №160/18444/25, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 06.03.2026 про зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_2 до спеціального стажу відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 16.08.1993 до 29.11.1993.
13.05.2026 головним державним виконавцем Відділу Ширко С.Л. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №80586389 з виконання виконавчого листа №160/18444/25, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 06.03.2026 про зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 09.06.2025 про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням висновків суду.
Також, з матеріалів справи випливає, що рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області від 03.02.2026 №1400-0301-9/7745 ОСОБА_2 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
У вказаному рішенні зазначено, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 у справі №160/18444/25 ГУ ПФУ в Миколаївській області зараховано ОСОБА_2 до спеціального стажу відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 16.08.1993 до 29.11.1993. Також, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянуто заяву позивача про призначення пенсії від 09.06.2025. Стаж роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років станом на 11.10.2017 становить 24 роки 11 місяців 0 днів. У зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років ГУ ПФУ в Миколаївській області відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 в межах справи №160/18444/25 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2026 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі №160/18444/25 відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні вимог про встановлення судового контролю, суд зазначив таке:
«Як вбачається з матеріалів справи, що також не заперечується позивачем, відповідачем на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 року у справі №160/18444/25, залишеного без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2026 року, зараховано ОСОБА_1 до спеціального стажу відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 16 серпня 1993 року по 29 листопада 1993 року та повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 09.06.2025 року про призначення пенсії за вислугу років та за результатами розгляду прийнято рішення від 03.02.2026 №1400-0301-9/7745.
Все вищезазначене вказує на виконання відповідачем рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 року у справі №160/18444/25 та на відсутність підстав для встановлення судового контролю у справі №160/18444/25.».
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07.05.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2026 у справі №160/18444/25 залишено без змін.
В обгрунтування постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 07.05.2026 колегія суддів зробила такі висновки:
«Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем виконано вимоги зобов`язального характеру рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 року у справі №160/18444/25 та повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії та прийнято рішення від 03.02.2026 №1400-0301-9/7745.
Таким чином підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі відсутні.
Також слід зазначити, що за таких обставин суд не може надавати оцінку суті та змісту цього рішення, оскільки це рішення, мотиви та підстави його прийняття, не було предметом судового оскарження у справі №160/18444/25.».
Також, ОСОБА_1 в межах справи №160/18444/25 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про роз`яснення судового рішення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення у справі №160/18444/25 відмовлено.
Відмовляючи у роз`ясненні судового рішення, суд виходив з такого:
«Відповідачем на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 року у справі №160/18444/25, залишеного без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2026 року, зараховано ОСОБА_1 до страхового та спеціального стажу відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 16 серпня 1993 року по 29 листопада 1993 року та повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 09.06.2025 року про призначення пенсії за вислугу років та за результатами розгляду прийнято рішення від 03.02.2026 №1400-0301-9/7745.
Вищезазначене вказує на виконання відповідачем рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 року у справі №160/18444/25.
З цих підстав Дніпропетровський окружний адміністративний в ухвалі від 11 березня 2026 року, яка станом на 23.03.2026 є такою, що набрала законної сили, відмовив позивачу у встановленні судового контролю у справі №160/18444/25.».
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07.05.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 у справі №160/18444/25 залишено без змін.
Колегія суддів Третього апеляційного адміністративного суду в постанові від 07.05.2026 виснувала про таке:
«Колегія суддів погоджується з висновками суду про відмову у роз`ясненні рішення встановлено, що відповідачем суду надані доказі про зарахування ОСОБА_1 до спеціального стажу відповідно до пункту “е” статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення” період роботи з 16 серпня 1993 року по 29 листопада 1993 року та повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 09.06.2025 року про призначення пенсії за вислугу років та за результатами розгляду прийнято рішення від 03.02.2026 №1400-0301-9/7745 про відмову у призначенні пенсії.
З доводів апеляційної скарги слідує, що мотивувальна частина незрозуміла саме позивачу, проте як вказав суд першої інстанції, рішення суду вже виконано. Відповідач за його роз`ясненням не звертався. При цьому незгода позивача з рішенням УПФУ прийнятого на виконання такого рішення суду не є підставою для роз`яснення рішення в порядку статті 254 КАС України, а може бути підставою для звернення до суду з іншим позовом.».
Вважаючи протиправними дії відповідача, які полягають у невжитті передбачених законом заходів примусового виконання рішення суду, а також винесення постанови про закінчення виконавчого провадження за відсутності фактичного та повного виконання судового рішення, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ).
Згідно зі статтею 1 Закону №1404-VІІІ, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону №1404-VІІ визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.
Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 1 статті 13 Закону №1404-VІІ).
Частинами 1, 2 статті 18 Закону №1404-VІІ передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець, зокрема, зобов`язаний:
здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;
розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.
Відповідно до пунктів 1, 16, 22 частини 3 статті 18 Закону №1404-VІІ виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (частина 4 статті 18 Закону №1404-VІІ).
Пунктом 1 частини 5 статті 19 Закону №1404-VІІ визначено, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.
Згідно з частинами 1-3 статті 63 Закону №1404-VІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до частин 1, 2 стаття 75 Закону №1404-VІІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Як було встановлено судом, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 у справі №160/18444/25 зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати до спеціального стажу позивача період роботи з 16.08.1993 до 29.11.1993 та повторно розглянути заяву від 09.06.2025 про призначення пенсії за вислугу років з урахуванням висновків суду.
24.03.2026 головним державним виконавцем відкрито виконавчі провадження щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати спірний період роботи до спеціального стажу (ВП №50586442) та повторно розглянути заяву позивача від 09.06.2025 про призначення пенсії за вислугу років (ВП №80586389).
Листами від 04.04.2026 ГУ ПФУ в Миколаївській області повідомило державного виконавця про зарахування до спеціального стажу позивача періоду роботи з 16.08.1993 по 29.11.1993 (ВП №50586442) та про повторний розгляд заяви від 09.06.2025 (ВП №80586389). 
За результатами перевірки виконання судового рішення державним виконавцем 16.04.2026 та 04.05.2026 складено акти, якими встановлено невиконання боржником без поважних причин рішення суду в частині повторного розгляду заяви про призначення пенсії за вислугу років з урахуванням висновків суду. У зв`язку з цим на боржника у ВП №80586389накладено штрафи у розмірі 5100 грн (постанова від 16.04.2026) та 10200 грн (постанова від 04.05.2026).
11.05.2026 орган державної виконавчої служби направив до органу Національної поліції повідомлення про можливе вчинення боржником кримінального правопорушення, передбаченого статтями 364, 382 Кримінального кодексу України.
Зазначені факти свідчать, що відповідачем вчинялись визначені Законом №1404-VІІ дії, спрямовані на повне виконання виконавчих листів у справі №160/18444/25.
Так, в межах в межах ВП №50586442 відповідачем встановлено, що вимоги виконавчого листа про зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_2 до спеціального стажу відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 16.08.1993 до 29.11.1993 виконані боржником.
В межах ВП №80586389 про зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 09.06.2025 про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням висновків суду, відповідачем вчинялися заходи примусового виконання рішення суду, зокрема проводилися перевірки його виконання, складалися відповідні акти, накладалися штрафи на боржника та направлялося повідомлення про можливе вчинення боржником кримінального правопорушення до правоохоронного органу.
За таких обставин, доводи позивача про невжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду не знаходять свого підтвердження, оскільки відповідачем вчинялися всі передбачені законом виконавчі дії, необхідні для забезпечення виконання судового рішення.
Також, судом встановлено, що 13.05.2026 головним державним виконавцем Відділу Ширко С.Л. винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень №50586442 та №80586389.
На підставі частини 1 статті 39 Закону №1404-VІІ, виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Відповідно до частини 2 статті 39 Закону №1404-VІІ постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
Судом встановлено, що в ухвалах Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/18444/25 від 11.03.2026 та від 23.03.2026, відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні заяв про встановлення судового контролю та про роз`яснення судового рішення, суд констатував, що відповідачем на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 у справі №160/18444/25, залишеного без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.01.2026, зараховано ОСОБА_1 до спеціального стажу відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 16 серпня 1993 року по 29 листопада 1993 року та повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 09.06.2025 року про призначення пенсії за вислугу років та за результатами розгляду прийнято рішення від 03.02.2026 №1400-0301-9/7745, що вказує на виконання ГУ ПФУ в Миколаївській області рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 у справі №160/18444/25.
Отже, суд, який вирішив спір у справі №160/18444/25 між ОСОБА_1 та ГУ ПФУ в Миколаївській області визнав, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 виконано ГУ ПФУ в Миколаївській області.
Крім того, постановами Третього апеляційного адміністративного суду від 07.05.2026 у справі №160/18444/25 апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2026 про відмову у встановленні судового контролю та від 23.03.2026 про відмову у роз`ясненні судового рішення залишено без задоволення внаслідок підтвердження факту виконання ГУ ПФУ в Миколаївській області рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 у справі №160/18444/25.
До вказаних постанов Третього апеляційного адміністративного суду від 07.05.2026 у справі №160/18444/25 в Єдиному державному реєстрі судових рішень забезпечено надання загального доступу 13.05.2026.
Таким чином, суд приходить до висновку, що прийняття 13.05.2026 головним державним виконавцем Відділу Ширко С.Л. постанов про закінчення виконавчих проваджень №50586442 та №80586389 вчинено за наявності правових підстав.
Одночасно суд зазначає, що незгода позивача з результатами повторного розгляду її заяви та висновками пенсійного органу щодо недостатності спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років свідчить про наявність нового спору щодо правомірності рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 03.02.2026 №1400-0301-9/7745, однак не є доказом невиконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 у справі №160/18444/25. 
Перевірка законності та обґрунтованості рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 03.02.2026 не належить до предмета доказування і у цій справі.
У разі незгоди з рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області від 03.02.2026 №1400-0301-9/7745 позивач не позбавлена права на його оскарження в судовому порядку шляхом звернення з окремим адміністративним позовом та доведення протиправності такого рішення з підстав, передбачених законом.
За таких обставин, суд не вбачає підстав для висновку про протиправність дій чи бездіяльності державного виконавця, а також для покладення на нього обов`язку вчинити додаткові виконавчі дії, на яких наполягає позивач.
З урахуванням наведеного, вимоги позивача про визнання протиправними та скасування постанов головного державного виконавця від 13.05.2026 про закінчення виконавчих проваджень №50586442 та №80586389 також не підлягають задоволенню, оскільки зазначені постанови прийняті відповідачем у межах наданих законом повноважень.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши долучені до матеріалів справи докази, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За положеннями частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статями 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях, в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (адреса: просп. Миру, 46/1, м. Миколаїв, 54056; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 45862901), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (адреса: вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008; реєстраційний ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13844159) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування постанов – відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар