ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

25 травня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/13564/25
Головуючий у першій інстанції – Супрун О. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/965/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Мамонової О. Є.,
суддів Висоцької Н. В., Шитченко Н. В.,

учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 ,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.04.2015 у справі №750/1971/15-ц наступним чином:
- стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття;
- стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини - ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 02.03.2015 та до досягнення дитиною повноліття за виконавчим листом, виданим Деснянським районний судом м. Чернігова на підставі рішення від 03.04.2015 у справі №750/1971/15 - припинити з дня набрання рішенням законної сили; 
- виконавчий лист, виданий Деснянським районний судом м. Чернігова на підставі рішення від 03.04.2015 у справі №750/1971/15 - про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини - ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 02.03.2015 та до досягнення дитиною повноліття - відкликати.
Позов обґрунтовано тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який було розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.05.2015. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого за рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.04.2015 з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.03.2015 та до досягнення дитиною повноліття.
Позивач зазначав, що після винесення судового рішення у справі №750/1971/15 відбулися зміни матеріального та фінансового стану, що є підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на користь позивачки.
Указував, що з 26.11.2015 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , від якого у нього народилося двоє дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином на його утриманні перебуває троє дітей, а також дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.
Наголошував, що він працює, отримує стабільний дохід вище середнього, його середній заробіток складає 100 619,75 грн. Сума аліментів в розмірі 1/8 частки від доходу буде в чотири рази перевищувати прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а тому зміна розміру аліментів не порушуватиме інтереси ОСОБА_8 та його право на гідний рівень життя. 

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.02.2026 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задоволено частково.
Зменшено розмір аліментів, визначений рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.04.2015 у справі №738/1971/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 аліментів на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 1/4 частини заробітку (доходу) до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, до досягнення дитиною повноліття.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908,40 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне встановлення всіх обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що зміна сімейного стану, а саме народження інших дітей, саме по собі не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів без доведення погіршення матеріального становища. 
Заявниця вказує, що суд не встановив об`єктивного зменшення доходів позивача або втрати ним платоспроможності, а навпаки у рішенні зазначено про значний розмір його доходу, що виключає необхідність зменшення аліментних зобов`язань. 
Уважає, що суд першої інстанції допустив фактичну дискримінацію старшої дитини. Позивач отримує дуже високий рівень заробітної плати, його дохід дозволяє рівномірно допомагати трьом дітям та його непрацездатній дружині. 
Стверджує, що для навчання сина нею придбано ноутбук, вона сплачує за заняття, футбол та плавання, купує необхідний спортивний одяг та інвентар, а тому потребує матеріального забезпечення в розмірі 1/4 частини, оскільки в Німеччині значно вище матеріальне утримання. 
Наголошує, що позивачем не доведено істотного погіршення його матеріального стану, разом із цим його дохід є високим і стабільним, а зменшення аліментів призведе до погіршення матеріального становища дитини, що суперечить принципу пріоритету її інтересів. 

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_10 , суд першої інстанції виходив з того, що після ухвалення Деснянським районним судом м. Чернігова 03.04.2015 рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_11 сімейний стан позивача змінився через народження двох дітей та укладення іншого шлюбу.
Районний суд урахував, що середньомісячний дохід позивача складає 130 675,00 грн, визначення аліментів на одну з трьох дітей позивача в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) та отримання їх у сумі 21 779,17 грн щомісячно цілком забезпечить рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку ОСОБА_8 , гарантує рівність у матеріальній підтримці батька всіх його дітей.
З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що сторони з 17.11.2011 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.05.2015 (справа №750/2920/15-ц) (а.с. 65). 
Від шлюбу сторони мають сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 63).
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.04.2015 (справа №750/1971/15-ц) стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.03.2015 та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15-17, 66-68).
16.04.2015 старшим державним виконавцем Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Ткач О.В. відкрито виконавче провадження №47290291 з виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_12 аліментів у розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 70).
Згідно з інформацією старшого державного Новозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові від 29.10.2025 №47290291 заборгованість по стягненню аліментів у ОСОБА_1 станом на 30.09.2025 відсутня (а.с. 69).
27.06.2019 ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_13 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 . Після державної реєстрації шлюбу прізвище відповідачки « ОСОБА_14 » (а.с. 64). 
26.11.2015 ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_15 (прізвище після державної реєстрації шлюбу – ОСОБА_16 ), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с. 20).
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_6 , батьками якого є позивач і ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 (а.с. 21).
ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_7 , батьками якої є позивач і ОСОБА_5 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 (а.с. 22).
Згідно з довідкою ТОВ «Рівнетеплоенерго» від 14.08.2025 №03-04/2463 ОСОБА_5 працює в ТОВ «Рівнотеплоенерго» з 04.07.2023 ОСОБА_5 надана відпустка по догляду за дитиною до 3-х років з 09.08.2024 по 08.05.2027 (а.с. 23).
ОСОБА_1 працює в ПрАТ «МХП» з 25.11.2024 на посаді менеджер із закупівель, з 01.02.2025 по 31.07.2025 його заробітна плата становила 784 050 грн, сума зарплати після оподаткування – 603 718,50 грн (а.с. 18).
Відповідно до звіту ПрАТ «МХП» про здійснення відрахувань та виплат з ОСОБА_1 за період з 01.03.2025 по 31.08.2025 на користь ОСОБА_2 стягнуто 145 349,65 грн аліментів (а.с. 19).
За інформацією з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 14.05.2026 ОСОБА_1 отримує стабільний дохід у вигляді заробітної плати в ПрАТ «МХП», загальний розмір його доходу за період з січня 2025 року по грудень 2025 року (включно) становить 1 965 830,21 грн, з них 358 248,56 грн – від продажу нерухомого майна.
За інформацією з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 14.05.2026 дохід ОСОБА_2 за період з першого по четвертий квартал 2025 року складають аліменти.
Відповідачка ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_11 перебувають у Німеччині. ОСОБА_17 з 01.08.2023 є учнем школи Шуле ам Лехер Маркт в м. Бремергафен, Німеччина (а.с. 71-72).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частина друга статті 51 Конституції України визначає, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до п. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. (ст. 141 СК України)
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Способи виконання батьками обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини встановлені ст. 181 СК України та відповідно визначаються за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та\або користування у платника аліментів майн та майнових прав, утому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної власності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонічного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися на дитину, визначається судом.
Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Аналіз положень ст. 192 СК України дає підстави для висновку, що зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: суттєві зміни матеріального та сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Така зміна обставин має настати після того, як суд або батьки (за домовленістю) визначили первісний розмір аліментів, при цьому, вирішуючи спір, суд зобов`язаний застосувати як положення ст. 192 СК України, так і низку інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182, 183 СК України).

Колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються із позивача на користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_11 з 1/4 до 1/6 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.
Так, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.04.2015 з позивача стягнуто на користь відповідачки аліменти на утримання сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.03.2015 та до досягнення дитиною повноліття.
У подальшому, 26.11.2015 ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_18 , яка наразі перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років (до ІНФОРМАЦІЯ_4 ). 
ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_1 народився син ОСОБА_6 . 
ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_1 народилася донька ОСОБА_7 .
ОСОБА_1 на даний час є батьком трьох неповнолітніх дітей – ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , при цьому ОСОБА_19 та ОСОБА_20 проживають разом з позивачем та знаходяться на його утриманні. 
Наразі з позивача здійснюється стягнення аліментів в примусовому порядку на утримання сина ОСОБА_11 саме у визначеному судовим рішенням розмірі – 1/4 частини доходу.
Тобто, після ухвалення 03.04.2015 Деснянським районним судом м. Чернігова судового рішення, сімейний стан позивача змінився у зв`язку із одруженням і народженням двох дітей: ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , що згідно із положеннями ст. 192 СК України є підставою для зміни розміру стягнутих з позивача аліментів.
Вищевказана обставина відповідно до ст. 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому такі положенні закону не виключають одночасне встановлення обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від змін матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. 
Верховний Суд у постанові від 27.11.2025 у справі №758/5829/24 зазначив, що аналіз статті 192 СК України дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 727/1599/22, від 10.10.2023 у справі № 682/2454/22, від 27.11.2024 у справі № 613/1404/23, від 08.01.2025 у справі № 567/1462/23.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У цій справі апеляційний суд вважає встановленою наявність підстав для зміни розміру аліментів – зміна сімейного стану, що зумовила зміну матеріального стану. 
Вищезазначене спростовує доводи апеляційної скарги, щодо того, що зміна сімейного стану, а саме народження інших дітей, саме по собі не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів без доведення погіршення матеріального становища.
Заявниця стверджуючи про високий розмір доходу позивача, а отже і про спроможність сплачувати аліменти у визначеному судовим рішенням розмірі, фактично перекладає весь тягар фінансового утримання дитини на батька з огляду на розмір його доходу. Проте суд виходить з того, що обов`язок батьків щодо утримання дитини має бути рівним, а не покладеним лише на платника аліментів. Апеляційний суд наголошує на тому, що розвиток дитини має забезпечуватись не лише за рахунок аліментних платежів, а і за рахунок доходів іншого з батьків. ОСОБА_2 , стверджуючи про значний розмір доходу позивача та можливість сплачувати аліменти у визначеному судовим рішенням розмірі, не надала суду інформації щодо розміру та джерел її доходів, яка б дозволила зробити висновок про співмірність матеріальної участі обох батьків в утриманні сина. При цьому, позивачка є здоровою, працездатною особою та не позбавлена можливості працевлаштуватись, а також має рівні права та обов`язки з утримання спільного сина сторін.
Колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_11 у розмірі 1/6 частини доходів позивача урівноважить інтереси всіх дітей. Стягнення аліментів в даному випадку здійснюється у частці від заробітку (доходу) платника, тобто вказаний вид стягнення автоматично регулює розмір стягнень залежно від рівня доходів платника і одночасно забезпечує обов`язкове стягнення аліментів у розмірі, не нижчому від гарантованого мінімального розміру, встановленого на рівні 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Не є підставою для відмови у задоволенні позову доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка сплачує кошти за заняття, футбол та плавання, купує необхідний спортивний одяг та інвентар, а тому потребує матеріального забезпечення в розмірі 1/4 частини, оскільки в Німеччині значно вище матеріальне утримання з огляду на наступне. 
Так, відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). 
Витрати на заняття футболом, плаванням та інші заняття ОСОБА_11 є додатковими витратами на дитину, які стягуються окремо від аліментів. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. 
Відтак, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про задоволення позову ґрунтується на вимогах закону, рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги ОСОБА_2 без задоволення, а рішення районного суду – без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 лютого 2026 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча О.Є. Мамонова 

Судді: Н.В. Висоцька

Н.В. Шитченко