ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"08" червня 2026 р. Cправа № 902/22/26   
Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Андрущенко Г.В.,
за участю представників:
позивача - Воловодівський Ігор Васильович, ордер №1269795 від 02.02.2026 (в залі суду)
відповідач - Бойко Олександр Леонідович, паспорт (ІПН НОМЕР_1 ) (в залі суду)
Шикунова Аліна Олександрівна, ордер №1272244 від 10.02.2026 (в залі суду)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи
за позовом: Фізичної особи-підприємця Макогона Ігоря Пилиповича ( АДРЕСА_1 )
до: Фізичної особи-підприємця Бойка Олександра Леонідовича ( АДРЕСА_2 ) 
про стягнення 1692777,18 грн
В С Т А Н О В И В : 
До Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Макогона Ігоря Пилиповича до Фізичної особи-підприємця Бойка Олександра Леонідовича про стягнення збитків в розмірі 1692777,18 грн.
Також у прохальній частині позовної заяви, позивач просить суд витребувати у Вінницького районного суду Вінницької області матеріали кримінальної справи №128/3089/17 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 270 КК України.
Ухвалою суду від 12.01.2026 відкрито провадження у справі №902/22/26 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 02.02.2026.
Ухвалою суду від 02.02.2026 відкладено підготовче судове засідання на 24.02.2026.
24.02.2026 до суду від представника відповідача надійшла заява (б/н від 23.02.2026) про відкладення підготовчого судового засідання на іншу дату, в зв`язку з перебуванням уповноваженого представника у відпустці.
В судовому засіданні 24.02.2026 судом постановлено протокольні ухвалі про продовження строку підготовчого провадження передбаченого ч. 3 ст. 177 ГПК України на 30 днів та відкладення підготовчого судового засідання на 17.03.2026.
Ухвалою суду від 25.02.2026 повідомлено відповідача про продовження підготовчого провадження у справі на 30 днів та відкладення підготовчого судового засідання на 17.03.2026.
12.03.2026 до суду від представника відповідача надійшла заява (б/н від 12.03.2026) (вх.канц. №01-30/2349/26) про виклик у судове засідання свідка ОСОБА_2 та клопотання (б/н від 12.03.2026) (вх.канц. №01-30/2550/26) про приєднання до матеріалів справи письмових доказів.
В судовому засіданні 17.03.2026 судом постановлено протокольні ухвали про долучення письмових доказів та ухвали Вінницького апеляційного суду від 04.12.2025 у справі №128/3089/17 до матеріалів справи.
При цьому, судом відмовлено у задоволенні заяви про виклик свідка, про що постановлено протокольну ухвалу.
За наслідками проведеного судового засідання суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 09.04.2026.
Ухвалою суду від 17.03.2026 повідомлено відповідача про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 09.04.2026.
09.04.2026 до суду від представника відповідача надійшла заява (б/н від 09.04.2026) (вх.канц. № 01-30/3493/26) про відкладення розгляду справи на іншу дату.
В судовому засіданні 16.04.2026 судом постановлено протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи на 23.04.2026.
20.04.2026 до суду від представника відповідача надійшло клопотання (б/н від 20.04.2026) (вх.канц. № 01-30/3872/26) про приєднання письмових доказів.
В судовому засіданні 23.04.2026 судом оголошено перерву до 13.05.2026.
Ухвалою суду від 27.04.2026 витребувано у Вінницького районного суду Вінницької області для огляду в судовому засіданні матеріали кримінальної справи №128/3089/17 по обвинуваченню ОСОБА_1 
04.05.2026 на електронну адресу суду від Вінницького районного суду Вінницької області надійшов лист №01-26/66/2026 від 01.05.2026.
12.05.2026 до суду від представника позивача надійшло клопотання (б/н від 12.05.2026) (вх.канц. № 01-30/4767/26) про долучення матеріалів кримінальної справи №128/3089/17.
13.05.2026 судове засідання не відбулось в зв`язку з оголошенням сигналу "Повітряна тривога" на території Вінницької області.
15.05.2026 від представника позивача до суду надійшло клопотання (б/н від 13.05.2026) про долучення доказів.
Ухвалою суду від 15.05.2026 повідомлено позивача та відповідача, що судове засідання з розгляду справи по суті відбудеться 28.05.2026.
28.05.2026 до суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення (б/н від 28.05.2026) (вх.канц. №01-30/5502/26).
В судовому засіданні 28.05.2026 прийняли участь представник позивача, відповідач та його представник. 
Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, та просив їх задовольнити. Представник відповідача заперечив проти позову.
Після переходу суду до стадії ухвалення та проголошення судового рішення, відповідно до ст. 219 ГПК України та з урахуванням складності справи, суд дійшов висновку про необхідність відкладення ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів до 08.06.2026 о 15:00 год., про що повідомлено присутніх учасників справи у судовому засіданні під звукозапис.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача та відповідача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Декоплит" (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Макогоном Ігорем Пилиповичем (Суборендар) укладено договір суборенди №1.
Відповідно п. 1.1. Договору Орендар передає, а Суборендар бере в тимчасове користування за плату (суборенду) складське приміщення №32, розташоване за адресою: м. Вінниця, Хмельницьке шосе ,7 км на умовах викладених в цьому Договорі і в доповненнях до нього.
Територія, що орендується, використовується Оренди згідно договору оренди з власником №6 від 01.01.2016. Орендар має всі необхідні права для укладення даного договору (п. 1.2 Договору).
Загальна площа території, що орендується, складає 100 кв.м (п. 1.3 Договору).
Приміщення, що орендується, надається Суборендареві для здійснення підприємницької діяльності в рамках законодавства України (п. 2.1 Договору).
Даний договір оренди діє з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі об`єкту оренди і до 31.03.2016 (п. 3.1 Договору).
Об`єкт оренди передається Орендарем і приймається Суборендарем на підставі Акту прийому - передачі, який складається в двох примірниках і підписується уповноваженими представниками двох сторін безпосередньо в момент прийому - передачі. У Акті прийому - передачі об`єкту оренди відображається інформація про стан приміщення у момент передачі (п. 3.2 Договору).
01.02.2016 між сторонами підписано акт приймання-передачі, за змістом якого Орендар передав, а Суборендар прийняв об`єкт оренди (нежитлові приміщення, які розташовані за адресою: с. Зарванці, Хмельницьке шосе, 7 км. Загальна площа приміщення, що орендується, складає 100 кв.м.
При цьому, 01.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІнтерТрейд" (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Бойком Олександром Леонідовичем (Орендар) укладено Договір оренди нежитлових приміщень №7. 
Відповідно п. 1.1 Договору Орендодавець передає, а Орендар бере в тимчасове користування за плату (орендну плату) нежитлове приміщення ( складське приміщення № 16,17,24) надалі Приміщення, розташоване за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Зарванці, Хмельницьке шосе ,7 км на умовах викладених в цьому Договорі і в доповненнях до нього.
Приміщення, що орендується, використовується Орендодавцем на праві власності (реєстраційне посвідчення №7 от 02.06.2004). Орендодавець має всі необхідні права для укладення даного договору (п. 1.2 Договору).
Загальна площа приміщення, що орендується, складає 548,5 кв.м (п. 1.3 Договору).
Приміщення, що орендується, надається Орендареві для здійснення підприємницької діяльності в рамках законодавства України (п. 2.1 Договору).
Даний Договір оренди діє з моменту підписання сторонами Акту прийому - передачі об`єкту оренди і до 31.12.2016 (п. 3.1 Договору).
Об`єкт оренди передається Орендодавцем і приймається Орендарем на підставі Акту прийому - передачі, який складається в двох примірниках і підписується уповноваженими представниками двох сторін безпосередньо в момент прийому - передачі. У Акті прийому - передачі об`єкту оренди відображається інформація про стан приміщення у момент передачі (п. 3.2 Договору).
Ризик випадкової загибелі та пошкодження об`єкту оренди переходить до Орендаря у момент підписання Акту прийому-передачі (п. 3.3 Договору).
01.02.2016 згідно акту приймання-передачі Орендодавець передав, а Орендар прийняв об`єкт оренди (нежитлові приміщення, які розташовані за адресою: с. Зарванці, Хмельницьке шосе, 7 км. Загальна площа приміщення, що орендується, складає 548,5 кв.м.
Також 01.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІнтерТрейд" (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Бойком Олександром Леонідовичем (Орендар) укладено Договір оренди нежитлових приміщень №22. 
Відповідно п. 1.1 Договору Орендодавець передає, а Орендар бере в тимчасове користування за плату (орендну плату) нежитлове приміщення (складське приміщення №32) надалі Приміщення, розташоване за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Зарванці, Хмельницьке шосе ,7 км на умовах викладених в цьому Договорі і в доповненнях до нього.
Приміщення, що орендується, використовується Орендодавець на праві власності (реєстраційне посвідчення №7 от 02.06.2004). Орендодавець має всі необхідні права для укладення даного договору (п. 1.2 Договору).
Загальна площа приміщення, що орендується, складає 425,0 кв.м. (п. 1.3 Договору). 
Приміщення, що орендується, надається Орендареві для здійснення підприємницької діяльності в рамках законодавства України (п. 2.1 Договору).
Даний договір оренди діє з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі об`єкту оренди і до 31.12.2016 (п. 3.1 Договору).
Об`єкт оренди передається Орендодавцем і приймається Орендарем на підставі Акту прийому - передачі, який складається в двох примірниках і підписується уповноваженими представниками двох сторін безпосередньо в момент прийому - передачі. У Акті прийому - передачі об`єкту оренди відображається інформація про стан приміщення у момент передачі (п. 3.2 Договору).
01.02.2016 між сторонами підписано акт приймання-передачі, за змістом якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв об`єкт оренди (нежитлові приміщення, які розташовані за адресою: с. Зарванці, Хмельницьке шосе, 7 км. Загальна площа приміщення, що орендується, складає 425 кв.м.
Як відповідальна особа, на яку покладено обов`язки щодо дотримання протипожежних правил в орендованих приміщеннях, ФОП Бойко О.Л. використовував приміщення для зберігання та виробництва гумово-технічних виробів.
16.02.2016, біля 17-00 год. на склад №32 ТОВ «ІнтерТрейд», що в с.Зарванці Вінницького району Вінницької області, вул. Хмельницьке шосе, 7 км, за вказівкою ФОП Бойка О.Л. були завезені пошкоджені мішки «БігБег» з тлівшою гумовою крихтою. 
В результаті чого, біля 03-50 год. 17.02.2016, в складському приміщенні №32 ТОВ "ІнтерТрейд" виникла пожежа.
Згідно висновку експерта за результатами судової пожежно-технічної експертизи №1875/16-21 від 23.12.2016 первинні осередки виникнення пожежі знаходяться на території складу № НОМЕР_2 , що знаходиться в орендному користуванні ФОП Бойка О.Л. Причина виникнення пожежі є процес самозаймання гумової крихти із поступовим переходом у тління у вторинній фазі із подальшим виникненням полум`яного горіння.
Згідно комісійної судової пожежно-технічної експертизи №1518-17-21 від 18.05.2017, ФОП Бойком О.Л. порушені наступні вимоги пунктів Правил пожежної безпеки в Україні (ППБУ), затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України №1417 від 30.12.2014, не дотримався встановлених законодавством вимог пожежної безпеки, що призвело до порушення таких вимог пожежної безпеки: розділ II, пункт 4, перерахування 8, пункти 6, 8, 11; розділ III, пункти 2.9, 2.10; розділ IV, пункт 1.8; розділ V, пункти 1.3, 3,6, 3.8, 3.9,3.10, 3.11,3.15,3.24, 3.25; розділ VI, пункт 7.2, пункт 9.1 перерахування: 1), 2), 3), 4), 6), 13); пункт 9.4, перерахування: 3),5).
В результаті порушення ФОП Бойком О.Л. вимог пожежної безпеки, позивачу (ФОП Макогон І.П.), що орендує іншу частину складського приміщення під № 32 за адресою: АДРЕСА_3 км, згідно договору суборенди №1 спричинена матеріальна шкода.
Згідно довідки ГУ ДСНС України у Вінницькій області № 04-2002/13 від 18.02.2016 вбачається, що внаслідок пожежі вогнем знищено товарно-матеріальні цінності, які належать ФОП Макогон І.П., відповідно до наданої видаткової накладної №1 від 08.02.2016.
В матеріалах справи містяться копії кримінального провадження №1-КП/128/368/17 номер справи 128/3089/17 за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч.1 ст. 270 КК України за змістом яких вбачається наступне.
14.04.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості № 42016020110000057 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 270 КК України.
В ході досудового розслідування Вінницьким відділенням Київського НДІСУ проведено судово-товарознавчу експертизу №5792/17-2 від 20.10.2017, згідно висновку якого загальна ринкова вартість об`єктів дослідження, які підлягають оцінці, станом на 17.02.2016 склала 687045,14 грн.
Також в матеріалах справи наявні висновки автотоварозначвих експертиз №55 по № 71 Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, Згідно яких загальна ринкова вартість об`єктів дослідження, які підлягали оцінці, станом на 17.02.2016 склала 9364359,91 грн.
За результатами проведеного досудового розслідування кримінального провадження № 42016020110000057 обвинувальний акт Вінницької окружної від 15.11.2017 скеровано до Вінницького районного суду за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 270 КК України.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 14.10.2025 у справі № 128/3089/17 залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного суду від 04.12.2025 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 270 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження № 42016020110000057 від 14.04.2016 за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 270 КК України закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
При цьому, ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 14.10.2025 у справі №128/3089/7 потерпілому ОСОБА_3 роз`яснено право звернення до суду з позовною заявою в порядку цивільного судочинства. 
Як зазначає позивач знищення належного йому на праві власності майна порушує відповідне право власності позивача, який у зв`язку з цим набуває право на відшкодування заподіяної йому шкоди.
З метою захисту своїх прав ФОП Макогон І.П. звернувся з позовом до суду про стягнення з ФОП Бойка О.Л. збитків в розмірі 1692777,18 грн.
Розмір завданих збитків в сумі 1692777,18 грн встановлений згідно висновку експертів Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса, складеним 30.08.2019 за результатами проведення комісійної автотоварознавчої експертизи №3708/11336-11430 по кримінальній справі №128/9089/17.
З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.
Щодо наявності вини відповідача суд зазначає наступне.
Верховний Суд у справі № 552/5595/18 висловився наступним чином.
З аналізу ст. 49 КК України встановлено, що однією з підстав звільнення від кримінальної відповідальності є закінчення строків давності, якщо з дня вчинення нею злочину минув певний проміжок часу.
Так, приписами ст. 285 КПК встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. При цьому особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачено можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.
Частиною 8 ст. 284 КПК визначено, що закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.
За правилами ч. 3 ст. 288 КПК суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
За змістом статей 284, 288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.
Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.
Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. 
Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.
Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.
Як зазначив ККС ВС (Постанова ККС ВС від 18 лютого 2025 року у справі № 712/8174/23), у результаті закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України за ініціативою та згодою особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, суд не може і не повинен констатувати факт вчинення цією особою кримінально караного діяння. Адже кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд розглянути клопотання сторони захисту про таке звільнення невідкладно. У разі розгляду такого клопотання без проведення повного судового розгляду суд не може констатувати винуватість або навпаки невинуватість особи у вчиненні інкримінованого діяння.
З викладеного, твердження позивача щодо наявності вини відповідача у спричиненні збитків встановлено судом, оскільки провадження у кримінальній справі закрито за нереабілітуючих обставин, є необґрунтованими.
У зв`язку з викладеним вище, порядок доведення наявності збитків, вини особи та причинно-наслідкового зв`язку повинен здійснюватися даному у господарському процесі на загальних засадах. 
Згідно із ч. 1-3 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Під збитками розуміють: втрати, яких особа зазнала, у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування в меншому або більшому розмірі.
Аналогічна за змістом норма закріплена в статті 224 ГК України.
Виходячи зі змісту частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч.ч. 1, 2 статті 614 ЦК України).
З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних відносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такої шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.
Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди та припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала, що узгоджується з приписами статті 599 ЦК України.
Так, спірні правовідносини сторін за своєю правовою природою є відносинами щодо відшкодування позадоговірної шкоди - деліктною відповідальністю. Права і обов`язки, що склалися між сторонами спору, виникли з позадоговірного зобов`язання.
Юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: а) протиправна поведінка особи, б) настання шкоди, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, г) вина завдавача шкоди. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.
Тобто, при заявлені вимог про стягнення збитків позивачем повинно бути доведено факт порушення відповідачем зобов`язань перед позивачем, наявність та розмір збитків, а також наявність причинного зв`язку між ними. В свою чергу, відповідач має довести відсутність його вини у заподіянні збитків позивачу.
Суд вказує, що звертаючись до суду із цим позовом, позивач має довести належними доказами факт завдання шкоди саме відповідачем, встановити прямий причинний зв`язок між протиправною поведінкою останнього та збитками, тобто що протиправна дія чи бездіяльність є причиною, а збитки, яких зазнала потерпіла особа, - наслідком такої протиправної поведінки.
Водночас, як убачається з матеріалів справи не встановлено прямого причинного зв`язку між протиправною поведінкою ФОП Бойка О.Л. та збитками, що завдані ФОП Макогону І.П., як суборендарю приміщення, в результаті пожежі, що сталася 16.02.2016.
В цьому випадку, позивач покладає вину на ФОП Бойка О.Л. як на орендаря іншої частини приміщення №32 котрий мав забезпечити безпечну експлуатацію свого майна, в тому числі, дотримання правил пожежної безпеки.
Суд вказує, що відповідно до наявного в матеріалах господарської справи довідки ГУ ДСНС України у Вінницькій області №04-3655/13 від 16.03.2026 вбачається лише факт виникнення загоряння 16.02.2016 о 09:02. год. у напівпричепі до автомобіля МАН д.н. НОМЕР_3 , за адресою Вінницький район, с. Якушинці. Пожежа ліквідована 09:16 год. 16.02.2016.
У відповідності до звіту про причину виникнення пожежі, в автомобілі МАН д.н. НОМЕР_3 , гр. ОСОБА_4 , за адресою Вінницький район, Якушинецька сільська рада ймовірною причиною пожежі визначено самозаймання.
При цьому, ні зазначений висновок, ні інші матеріали справи не містить відомостей про конкретну особу, з вини якої сталося загоряння.
Разом з тим, за твердженнями позивача за договором суборенди №1 від 01.02.2016 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Декоплит" та Фізичною особою-підприємцем Макогоном Ігорем Пилиповичем в іншій частині складського приміщення під №32, розташованого за адресою: Вінницька область Вінницький район, с. Зарванці, Хмельницьке шосе, 7 км, зберігався товар, зокрема автомобільне скло згідно видаткової накладної №1 від 08.02.2016 на суму 929 985,76 грн.
У свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, автомобільне скло поставлено за договором поставки №08/09 від 08.09.2014 укладеного між ФОП Макогон І.П. та ФОП Труновим А.В. згідно видаткової накладної №1 від 08.02.2016.
Згідно п. 2.1 Договору поставка товару по договору здійснюється на умовах EXW (Вінницька область, смт Сутиски) в редакції Інкотерм-2010 р.
Тобто, товар за договором мав бути поставлений у смт Сутиски, будь яких інших доказів поставки товару (автомобільного скла) за адресою: Вінницька область Вінницький район, с.Зарванці, Хмельницьке шосе, 7 км, матеріали справи не містять
Поряд з цим, беручи до уваги вірогідність такого доказу, неможливо встановити дійсну кількість та вартість товару, яка перебувала на складського приміщення під №32, розташованого за адресою: Вінницька область Вінницький район, с.Зарванці, Хмельницьке шосе, 7 км.
Враховуючи викладене, оскільки позивачем не доведено наявність складу цивільного правопорушення, а саме протиправності дій (бездіяльності) відповідача як і факту майнової шкоди у визначеному ним розмірі, у розумінні статтей 22 ЦК України та 224 ГК України, тому відсутні підстави для притягнення відповідача до деліктної відповідальності.
Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Судом кожній стороні була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.
Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що позивачем не доведено наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, необхідних для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010) ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Надавши оцінку наявним у справі доказам на предмет їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності, а також із дослідження кожного із них окремо та у сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням на підставі всебічного, повного, об`єктивного з`ясування обставин справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 8, 10-18, 42, 45, 46, 73-80, 86, 91, 113, 118, 123, 126, 129, 202, 242, 232-242, 326, 327 ГПК України, суд - 
УХВАЛИВ:
В позові відмовити повністю.
Примірник повного судового рішення направити учасникам в зареєстровані електронні кабінети в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд".
Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).
Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256, 257 ГПК України.
Повне рішення складено 18 червня 2026 р.

Суддя Маслій І.В.  

віддрук. прим.:
1 - до справи