Справа № 681/844/24
Провадження 2/681/5/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року  
Полонський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючого – судді Горщара А.Г.
з участю секретаря судових засідань Салюк Т.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонне за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

В липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (далі – Товариство) через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача 22 416,75 грн заборгованості за договором позики, судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 422,40 грн та 7 000,00 грн витрат на правничу допомогу.
В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем 03.09.2020 було укладено договір позики № 9936218 на суму 6 500,00 грн. Згідно з умовами даного договору відповідач зобов`язався повернути позику, сплатити проценти за користування нею у строки і на умовах, передбачених цим договором.
Проте, взяті на себе зобов`язання ОСОБА_1 належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість в зазначеному вище розмірі, з яких: 6 500,00 грн – заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 12 677,60 грн – заборгованість за процентами за користування, 3 239,15 грн – інфляційне збільшення.
01.04.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено договір факторингу № 016-010421, у відповідності до умов якого останнє набуло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема до відповідача за договором позики № 9936218.
В подальшому, 05.02.2024 ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» уклали договір факторингу № 20240205/2, згідно якого Товариство набуло права грошової вимоги по відношенню до боржників, вказаних в реєстрі боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 за договором позики № 9936218.
Відповідно до ухвали судді від 22.07.2024 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідачу копії позовної заяви з додатками надіслано позивачем 16.07.2024 цінним листом з описом вкладення.
Судом відповідачу за зареєстрованою адресою місця проживання направлено копії ухвали про відкриття провадження, конверт з вкладенням повернувся на адресу суду з довідкою відділення АТ «Укрпошта» від 26.07.2024 про відсутність адресата за вказаною адресою, однак згідно з положеннями п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України відправлення вважається врученим адресату. У встановлений судом строк ОСОБА_1 відзив на позов не подав.
Ухвалою суду від 13.11.2024 провадження у справі зупинено до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.
Ухвалою суду від 22.04.2026 у зв`язку з припиненням виконання відповідачем військового обов`язку провадження у справі поновлено, розгляд справи продовжено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копія ухвали про поновлення провадження у справі надіслана відповідачу за зареєстрованою адресою місця проживання та згідно з п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається врученою.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке.
Встановлено, що 03.09.2020 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 9936218, за якими останньому надано кредит на суму 6500 грн, шляхом перерахування коштів на банківський картковий рахунок позичальника НОМЕР_1 , під 1,60 % на день на строк 30 днів, дата повернення позики 03.10.2020 (а.с.7).
Договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронними підписами одноразовими ідентифікаторами. 
Згідно умов даного договору відповідач зобов`язався повернути позику, сплатити проценти за користування нею у строки і на умовах, передбачених цим договором.
ТОВ «Фінансова компанія «Фінексперт», відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-14-18/5 від 23.01.2018, укладеного з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», 03.09.2020 здійснила перерахунок коштів в сумі 6 500,00 грн за номером платіжної картки НОМЕР_1 , номер платежу 637347200949069361359283 (а.с.8).
01.04.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до умов договору факторингу № 016-010421 відступило для ТОВ «Сіроко Фінанс» за плату належні йому права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Сіроко Фінанс» прийняло такі права (а.с.11-17).
Відповідно до витягу з реєстру прав вимог № 016-010421 від 21.05.2021 до вказаного договору факторингу ТОВ «Сіроко Фінанс» прийняло право вимоги, зокрема, і до боржника ОСОБА_1 на суму 19 177,60 грн (а.с.18).
В подальшому, 05.02.2024 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» укладено договір факторингу № 20240205/2, за умовами якого Товариство отримало за плату від ТОВ «Сіроко Фінанс» права вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги (а.с.19-25).
За даними платіжної інструкції № 405 від 06.02.2024 Товариство сплатило для ТОВ «Сіроко Фінанс» кошти в розмірі 49 865,71 грн як оплату ціни придбання згідно договору факторингу № 20240205/2 від 05.02.2024 (а.с.28).
Відповідно до витягу з реєстру прав вимог № 20240205/2 позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 19 177,60 грн., з яких: 6 500,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 12 677,60 грн. – заборгованість по процентам за користування (а.с.26).
Як вбачається з виписки з особового рахунку ОСОБА_1 , виданої Товариством, за відповідачем рахується заборгованість за договором позики №9936218 від 03.09.2020, що складається з заборгованості по тілу кредиту – 6 500,00 грн, заборгованості по відсотках – 12677,60 грн, інфляційне збільшення – 3 239,15 грн (а.с.9).
17.02.2024 позивачем було надіслано на адресу відповідача досудову вимогу про сплату боргу за договором позики № 9936218 від 03.09.2020, дані про сплату відповідачем заборгованості відсутні (а.с.10).
Перевіряючи правомірність позовних вимог законодавчим нормам, суд виходить з такого. 
За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України.)
Абзац другий ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти.
Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (частина 1 статті 625 ЦК України).
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 625 ЦК України).
Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За положеннями статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на зазначене суд вважає, що договір позики підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора, відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та вимогам до договорів позики. 
Як вбачається із матеріалів справи, первісний кредитор свої зобов`язання за договором позики виконав у повному обсязі, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було перераховано на картковий рахунок відповідача кошти в розмірі 6 500,00 грн. Відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав та не сплатив грошові кошти для погашення заборгованості за позикою.
Зважаючи на оформлені у встановленому порядку договір позики та договори факторингу позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів з боржника.
Оскільки ОСОБА_1 отримані кошти у визначений договором строк не повернув, тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу, доведені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за основною сумою боргу за договором позики № 9936218 в розмірі 6 500,00 грн.
Щодо розміру процентів за користування грошовими коштами за вказаним договором позики, то суд зазначає про таке.
У договорі позики сторони передбачили, що строк позики становить 30 днів, датою повернення позики є 03.10.2020, доказів пролонгації строку надання позики матеріли справи не містять.
Отже, строк кредитування за договором позики №9936218 тривав з 03.09.2020 року до 03.10.2020.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, позикодавець відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.
Враховуючи наведене, розмір заборгованості за процентами за користування позикою за договором позики № 9936218, з урахуванням умов договору, зокрема строку позики, що складає 30 днів, становить 3 120,00 грн (6 500,00 грн сума позики ? 1,6 % ? 30 днів), які підлягають стягненню з відповідача на користь Товариства.
Звертаючись до суду з позовом ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» також просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 3 239,15 грн інфляційного збільшення, нарахованого на підставі ч.2 ст.625 ЦК України за період з 04 жовтня 2020 року по 23 лютого 2022 року.
Враховуючи, що відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання за договором позики, позивач відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України має право на отримання суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.
Суд погоджується з середнім розміром індексу інфляції за вказаний Товариством період, який становить 1,16890269, та був визначений позивачем у розрахунку суми інфляційного збільшення.
В основу розрахунку суми інфляційного збільшення позивачем покладено загальну суму заборгованості в розмірі 19 177,60 грн.
Однак, судом встановлено, що розмір невиконаного простроченого грошового зобов`язання відповідача становить 9 620,00 грн (6 500,00 грн – тіло кредиту + 3 120,00 грн – відсотки за користування), а тому саме на цю суму має нараховуватись інфляційне збільшення за період з 04.10.2020 по 23.02.2022, розрахунок якого становить: 9 620,00 грн x 1,16890269 - 9 620,00 грн = 1 624,84 грн, які слід стягнути з відповідача.
Таким чином позов підлягає до часткового задоволення та з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» слід стягнути заборгованість за договором позики №9936218 від 03.09.2020 в сумі 11 244,84 грн, з яких: 6 500,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 3 120,00 грн – відсотки за користування, 1 624,84 грн - інфляційне збільшення.
Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати , зокрема, на професійну правничу допомогу
За положеннями ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено здійснення розподілу судових витрат на підставі поданих сторонами доказів.
При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1218 від 19.06.2024, позов задоволено частково на 50,16 % від заявлених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по оплаті судового збору у сумі 1 215,08 грн (2 422,40 грн х 50,16% / 100%).
Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу Товариством надано договір про надання правничої допомоги №20241006/8 від 10.06.2024, укладений з адвокатом Дзундзою О.В., ордер на надання правничої допомоги, відповідно до яких адвокат надає правову допомогу Товариству, яка полягає з захисті інтересів останнього у справі за позовом до ОСОБА_1 за договором про надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 9936218, а позивач сплачує адвокату винагороду в розмірі 7 000,00 грн (а.с.29-30, 31).
Відповідачем клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не заявлено, неспівмірність таких витрат не доведено.
Отже, суд приходить до висновку, що у зв`язку з частковим задоволенням позову на 50,16% від заявлених вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3511,20 грн документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись наведеним, ст.ст.13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273-275, 279, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» заборгованість за договором позики № 9936218 від 03.09.2020, яка складається з: 6 500,00 грн – заборгованість за основним зобов`язанням, 3 120,00 грн – заборгованість за відсотками за користування, 1624,84 грн – інфляційні втрати, а всього 11 244 (одинадцять тисяч двісті сорок чотири) грн 84 коп.
В решті вимог позову – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 215,08 грн та 3 511,20 грн витрат на правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 42655697, місцезнаходження: вул. Степана Бандери, 87 офіс 54 м.Львів поштовий індекс 79013.
Відповідач –  ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 

Суддя: