Справа № 204/12345/25 
Провадження № 2/204/1155/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року      м. Дніпро
Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого – судді     Черкез Д.Л.,
за участю секретаря судового засідання   Борсук А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Волноваської міської військової адміністрації Волноваського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

19 листопада 2026 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Волноваської міської військово-цивільної адміністрації, в якій просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 батьком ОСОБА_2 право на належне йому нерухоме майно - на 1/3 квартири за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті відкрилася спадщина - 1/3 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 . 23 вересня 2025 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Бенецької Р.Б. для оформлення спадкових прав після смерті свого батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , однак постановою державного нотаріуса було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на те, що неможливо встановити коло спадкоємців, які прийняли спадщину, та відсутність у спадкоємця документів, які містять усі відомості, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину. Зважаючи на перешкоди в оформленні свідоцтва про право на спадщину за вищенаведеними підставами, право власності на спадкове майно: 1/3 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом підлягає визнанню за позивачем в судовому порядку. Враховуючи відмову від спадкування матері позивача, дружини спадкодавця – ОСОБА_3 , яка 06 квітня 2023 подала нотаріусу відповідну заяву, та сина спадкодавця – ОСОБА_4 , якому було відомо про відкриття спадщини і який не претендує на спадкове майно, ОСОБА_5 - є єдиною спадкоємицею батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з викладеним позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом.
26 листопада 2025 року від представника Волноваської районної державної адміністрації – Ягупової О.К. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Волноваська РДА не є належною стороною у спірному майновому правовідношенні з огляду на наступне. Спадкові спори, зокрема спори про визнання права власності у порядку спадкування, мають цивільно-правовий характер та вирішуються між спадкоємцями або іншими приватними особами, чиї права можуть бути порушені або не визнані. У даній судовій справі: спадкове майно не перебуває у володінні Волноваської РДА; Волноваська РДА не є розпорядником архівів БТІ та не веде реєстрацію прав власності; Волноваська РДА не є суб`єктом, який має будь-яке цивільне чи майнове відношення до спірної квартири. Таким чином, відсутній предмет спору між позивачем та Волноваською РДА, а тому відповідач обраний позивачем неправильно. У зв`язку з викладеним, просила суд розглянути справу по суті відповідно до норм чинного законодавства України (а.с. 44-45).
11 грудня 2025 року від представника позивача – ОСОБА_6 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник вважає, що у відзиві відповідач не спростував твердження та аргументи позивача стосовно суті позовних вимог (а.с. 62-64).
Ухвалою суду від 22 січня 2026 року первісного відповідача – Волноваську районну державну адміністрацію було замінено на належного відповідача – Волноваську міську військово-цивільну адміністрацію (а.с.110).
Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача – Голуб І.Г. надала суду заяву про розгляд справи без їх участі (а.с. 166-167).
Представник відповідача – Шпак О.М. в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача за наявними матеріалами справи (а.с. 160
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.
Судом встановлено, що у 1993 році Ясинуватським відділенням Донецької залізної дороги згідно з розпорядженням (наказом) від 28 червня 1993 року № 187 на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 63,41 кв.м. (зв. бік а.с. 21).
На вказаному правовстановлюючому документі міститься реєстраційний напис про те, що 21 серпня 1993 року право власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на зазначену квартиру зареєстровано Бюро технічної інвентаризації м. Волновахи та записано в реєстрову книгу № 31 за № 6671 (а.с. 21).
При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_7 у зв`язку з реєстрацією 28 лютого 1997 року шлюбу з ОСОБА_8  змінила прізвище з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим повторно 27 жовтня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненській області Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 24 (а.с. 18).
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
З технічного паспорту на квартиру, яка знаходиться у власності громадянина ОСОБА_2 , вбачається, що квартира АДРЕСА_2 розташована на 1 поверсі 5-поверхового будинку і складається із 3-х кімнат житловою площею 39,10 кв.м., в тому числі: 1-ша кімната – 7,9 кв.м., 2-га кімната – 12,60 кв.м., 3-тя кімната – 18,60 кв.м., кухня площею 8,0 кв.м., ванна кімната площею 2,6 кв.м., вбиральня (спільна) – 1,4 кв.м., коридор – 8,3 кв.м., вмонтована шафа – 1,6 кв.м. Квартира обладнана балконом площею 0,96 кв.м. та лоджією 1,45 кв.м. Загальна площа квартири 63,41 кв.м (а.с.22).
Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 11 листопада 2022 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 2257 (а.с. 11).
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на 1/3 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Як зазначено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. 
Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (частина 1 статті 1296 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. 
У частині 1 статті 1261 ЦК України закріплено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Позивач  ОСОБА_1 є дочкою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим повторно 27 жовтня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненській області Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 160 (а.с. 194). 
За таких обставин суд вважає встановленим той факт, що позивач  ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги спадкування, оскільки померлий спадкодавець доводився позивачу батьком. 
Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
06 квітня 2023 року до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Бенецької Р.Б. звернулася  ОСОБА_3  із заявою про відмову у прийнятті спадщини № 39, в якій зазначила, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті якого залишилась спадщина, він прийняття якої вона відмовляється (а.с. 180 ).
Того ж дня до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Бенецької Р.Б. із заявою про прийняття спадщини № 40 звернулася ОСОБА_1 , в якій зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті якого залишилась спадщина, яку вона приймає. Також зазначила, що крім неї спадкоємцями за законом є: переживша дружина спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка відмовилась від прийняття спадщини, та син спадкодавця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якому відомо про відкриття спадщини (а.с. 190).
На підставі заяв спадкоємців приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Бенецької Р.Б. було заведено спадкову справу № 12/2023 щодо спадщини померлого ІНФОРМАЦІЯ_1  ОСОБА_2 , копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 178-202).
Після смерті  ОСОБА_2 його син -  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у встановлений законодавством шестимісячний строк з відповідною заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті його батька, не звертався.
Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
В подальшому, 23 вересня 2025 року  ОСОБА_1  звернулася до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Бенецької Р.Б. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом № 114, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1  ОСОБА_2 , на день смерті якого залишилась спадщина: а саме на 1/3 частка квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1  (а.с. 196).
Однак, постановою приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Бенецької Р.Б. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 вересня 2025 року  ОСОБА_1  було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1  ОСОБА_2 , та зазначено, що у матеріалах спадкової справи відсутній документ про склад осіб, зареєстрованих разом із спадкодавцем на дату відкриття спадщини, у зв?язку з чим нотаріус позбавлений можливості встановити спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку ст. 1268 Цивільного кодексу України. Крім того, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 23 вересня 2025 року, в реєстрі відсутні відомості про зазначений в заяві спадкоємця об?єкт - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.200-201). 
У зв`язку з викладеним, позивач ОСОБА_1 з метою захисту своїх спадкових прав, звернулась до суду з даною позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 цього ж Кодексу.
Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Як зазначено у ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Також, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Матеріалами справи підтверджується, що на момент відкриття спадщини ОСОБА_2 на праві приватної спільної сумісної власності належала 1/3 частка квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Слід зазначити, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV (далі – Закон № 1952) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
У статті 3 Закону № 1952 визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Отже, право власності на нерухоме майно, яке виникло до набрання чинності Законом № 1952 набувається в порядку, який існував на час його виникнення, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , але у встановленому законом порядку не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вищезазначене нерухоме майно, суд приходить до переконання, що право позивача ОСОБА_1 на спадкування спірної частини квартири підлягає захисту в судовому порядку.
Інших спадкоємців крім позивача ОСОБА_1 , які прийняли у встановленому законом порядку та строк спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , судом не встановлено. 
За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом, захистити своє порушене право не може, то суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1  право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/3 частин квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а отже позовні вимоги ОСОБА_1  підлягають задоволенню.
Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
На підставі ст.ст. 15, 16, 316, 317, 321, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1270, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та керуючись ст.ст. 4, 81, 82, 133, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В: 

Позовну заяву ОСОБА_1 до Волноваської міської військової адміністрації Волноваського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_4 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/3 частин квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Суддя Д.Л. Черкез