Справа № 752/11602/26 
Провадження № 2-о/752/347/26

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

26 травня 2026 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді - Кирильчук І. А., 
за участю секретаря - Сінчук І.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території,
в с т а н о в и в:
06 травня 2026 року до Голосіївського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа - Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісті в районах проведення воєнних дій або АТО.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями заява ОСОБА_1 надійшла в провадження судді Кирильчук І.А.
06 травня 2026 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків, про що постановлено відповідну ухвалу суду.
14 травня 2026 року через систему «Електронний суд» надійшла заява про усунення недоліків, яка була передана судді 25 травня 2026 року після виходу судді з додаткової щорічної відпустки. Як вбачається зі змісту поданої заяви, недоліки, зазначені в ухвалі суду від 06 травня 2026 року, заявником усунуті. Крім того, заявником уточнено предмет поданої заяви та зазначено, що заява про встановлення факту смерті подана у зв`язку зі смертю особи на тимчасово окупованій території.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 25 травня 2026 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати у порядку окремого провадження, судове засідання у справі призначено на 26 травня 2026 року о 13 год. 45 хв.
Заява обґрунтована тим, що заявник є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померлаІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Донецьку, Донецької області, Україна. На підтвердження факту смерті заявником подано копії документів, а саме: копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 НОМЕР_1 від 06 серпня 1968; копія свідоцтва про одруження № НОМЕР_2 від 05 листопада 2000 року, що підтверджує зміну прізвища « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 »; копія довідки про смерть № С-21743 від 19 грудня 2025 року; копія свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 19 грудня 2025 року; копія свідоцтва про поховання НОМЕР_4 . 
При цьому, на теперішній час відсутня можливість для реєстрації факту смерті її матері, оскільки отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки наданні до відділу документи, видано на території, де органи державної влади України, не здійснюють свої повноваження, а тому в даному випадку не вбачається можливим здійснити реєстрацію смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», у зв`язку з чим він вимушена звернутись до суду із даною заявою.
Встановлення факту смерті необхідне для реєстрації смерті на території України та отримання свідоцтва про смерть та оформлення документів необхідних для прийняття спадщини. 
Заявник та представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилися.
Заявник долучила до поданої до суду заяви про встановлення факту смерті заяву про розгляд справи за відсутності останньої, вимоги викладені у заяві про встановлення факту смерті підтримує та просить задовольнити. 
Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, повідомлялася вчасно та належним чином, заяв/клопотання по суті чи з процесуальних питань на адресу суду не надходило. 
Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані заявником докази, суд приходить до таких висновків.
Частиною першою статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
До матеріалів заяви долучено копії документів, що підтверджують родинні відносини заявника з померлою, а саме: свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 06 серпня 1968 року, свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 від 05 листопада 2000 року.
Отже, на підставі поданих документів суддя дійшов висновку, що заявник є донькою померлої ОСОБА_2 . 
Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 19 грудня 2025 року Донецьким міським відділом записів актів цивільного стану управління РАЦС так званої «Донецької Народної Республіки», померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті: м. Донецьк, Донецької області, дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Крім того з довідки про смерть № С-21743 від 19 грудня 2025 року вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; причиною смерті зазначено набряк легень; атеросклеротичний коронарокардіосклероз. Місцем смерті вказано м. Донецьк.
Вказані докази узгоджуються між собою для встановлення факту смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьк, Донецької області, Україна. 
Відповідно до пункту 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5 (далі - Правила), державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.
Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
На час подачі заяви заявником м. Донецьк, входить до переліку районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, затверджений Указом Президента України від 7 лютого 2019 року № 32/2019.
Відповідно до частин другої-третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Також суд бере до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має застосовуватися при розгляді справ як джерело права.
Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, Loizidou v. Turkey, Cyprus v. Turkey), проти Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia, Ilascuand Others v. Moldovaand Russia), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.
Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі Cyprus v. Turkey, ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.
Підставою звернення заявника до суду є неможливість реєстрації факту смерті своєї матері - ОСОБА_2 , яка померла на тимчасово окупованій території України ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьк, Донецької області. 
В силу положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин.
Заявником надано документи, які у своїй сукупності підтверджують факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Донецьк, Донецької області, а саме: довідка про смерть № С-21743, видана 19 грудня 2025 року, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , видане 19 грудня 2025 року.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 померла на тимчасово окупованій території України, а реєстрація її смерті в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась, оскільки документи, які є у заявника, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, то заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті підлягає задоволенню.
Проте, як вбачається з прохальної частини заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, остання просить встановити факт смерті, який нібито відбувся ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом із тим, як встановлено судом вище, факт смерті ОСОБА_2 мав місце ІНФОРМАЦІЯ_2 . З огляду на викладене, суд вважає зазначення заявником 2026 року технічною опискою, а відтак факт смерті підлягає встановленню саме станом на 18 грудня 2025 року на підставі досліджених судом доказів, що обґрунтовує часткове задоволення заяви.
Відповідно до частини другої статті 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.
Даний факт має юридичне значення, оскільки на його підставі для заявника виникають правові підстави для реалізації своїх прав.
На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 263-265, 315, 317, 319, 354 ЦПК України, Правилами державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» суд,
у х в а л и в:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території - задовольнити частково.
Встановити факт смерті на тимчасово окупованій території громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Донецька область, Макіївський район, ш. Ново-Чайкіно, ІПН НОМЕР_6 ), яка померла у місті Донецьку ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Допустити негайне виконання рішення.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.
Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заявник: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .
Заінтересована особа: Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 98.
Суддя         І. А. Кирильчук