ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2026 року
м. Київ
справа № 391/244/22
провадження № 51-4808км25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , 
захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції), 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 18 червня 2025 року й ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 13 листопада 2025 року та в інтересах засудженого 
ОСОБА_8 на вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 18 червня 2025 року й вирок Кропивницького апеляційного суду від 13 листопада 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023121040000282, за обвинуваченням
ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Дружба Компаніївського району Кіровоградської області, який зареєстрований у АДРЕСА_1 та проживає у АДРЕСА_2 , раніше судимого 01 липня 2021 року вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області за 
ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки із застосуванням ст. 75 КК України, звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік, 
ОСОБА_8 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Софіївка Компаніївського району Кіровоградської області, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_3 , раніше неодноразово судимого, останній раз засудженого 08 червня 2023 року вироком Ленінського районного суду Кіровоградської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із застосуванням ст. 75 КК України, звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.
Історія справи і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 
18 червня 2025 року визнано винуватим і засуджено за ч. 4 ст. 246 КК України: 
ОСОБА_7  до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Ухвалено 
до покарання, призначеного за цим вироком, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 01 липня 2021 року й остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць;
ОСОБА_8  до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі 
ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2019 року й остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 
5 років 3 місяці.
Також на підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду Кіровоградської області від 08 червня 2023 року у виді позбавлення волі на строк 5 років, більш суворим, визначеним за цим вироком у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.
Згідно з вироком ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними в тому, що вони 
11 лютого 2022 року приблизно о 05:00 прибули до полезахисної смуги неподалік с. Тернова Балка Компаніївської об`єднаної територіальної громади Кропивницького району Кіровоградської області та без спеціального дозволу на проведення рубок, який посвідчується відповідним документом, у зазначений вище період часу здійснили з використанням бензопили незаконну порубку 
12 сироростучих дерев до ступеня припинення росту у згаданій полезахисній лісосмузі.
Вказаними протиправними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спричинили тяжкі наслідки Компаніївській селищній раді Кіровоградської області, які у шістдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян та становлять 122 917,96 грн. 
Кропивницький апеляційний суд ухвалою від 13 листопада 2025 року вирок районного суду щодо ОСОБА_7 залишив без змін. 
Також цей суд 13 листопада 2025 року вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_8 скасував у частині призначеного покарання. Ухвалив свій вирок, яким 
ОСОБА_8 визнав винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, та призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до цього покарання частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2019 року і призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.
Ухвалив на підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Ленінського районного суду 
м. Кіровограда від 08 червня 2023 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років і на підставі 
ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, та вирок Кропивницького апеляційного суду від 13 листопада 2025 року виконувати самостійно.
В іншій частині вирок залишив без змін.
У поданих касаційних скаргах захисник засуджених, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону й невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засуджених через суворість, просить скасувати оскаржувані судові рішення і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду в порядку касаційного розгляду має відповісти на доводи щодо:
- доведеності належними та допустимими доказами вини засуджених 
у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення;
- постановлення судових рішень у цьому кримінальному провадженні 
з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону;
- призначеного засудженим покарання за вчинене ними кримінальне правопорушення без застосування ст. 69 КК України.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи особи, яка їх подала
У касаційних скаргах, які є аналогічними за змістом, захисник засуджених, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону й невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засуджених через суворість, просить скасувати оскаржувані судові рішення і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. 
Надаючи свою оцінку доказам та фактичним обставинам у цьому кримінальному провадженні, захисник стверджує, що належними і допустимими 
доказами не встановлено стану дерев, незаконну порубку яких інкримінують засудженим, а саме відповідною експертизою, яка підтверджує незаконну порубку саме сироростучих дерев до ступеня припинення росту, натомість суд дослідив дані протоколу огляду місця події від 11 лютого 2022 року, що був проведений за участю спеціаліста ОСОБА_9 , який, на переконання сторони захисту, не має належної компетенції для встановлення стану незаконно зрубаних дерев як сироростучих. 
До того ж під час допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які виявили незаконну порубку дерев, районний суд не встановив факту здійснення порубки деревини саме сироростучої. 
Також, на переконання захисника, у зв`язку з тим, що суд 
не встановив наявності сухостійних дерев серед 12 виявлених пнів у результаті незаконної порубки, то висновок інженерно-екологічної експертизи 
від 11 травня 2022 року № 1132/1780/22-27, яким із сироростучих дерев розраховувався розмір завданої шкоди, заподіяної незаконною порубкою лісу, є неналежним доказом. 
До того ж захисник зазначає, що в результаті обчислення індексу інфляції за 
2008-2021 роки експерт у вказаній вище експертизі визначив показник 
5,4242, проте фактичний індекс інфляції за цей період становить 4,756. 
Водночас у згаданому вище висновку не вказано даних про відповідну освіту експерта ОСОБА_13 , яка проводила цю експертизу, що ставить під сумнів наявність у неї спеціальних знань у галузі лісового господарства. 
Крім того, захисник стверджує про неналежність та недопустимість як доказу висновку судово-трасологічної експертизи від 11 квітня 2022 року № СЕ-19/112/22/1869-ТР з тих підстав, що у його вступній частині зазначено, що огляд місця події від 11 лютого 2022 року проведений, крім іншого, за участю працівника лісової охорони, однак, згідно з протоколом цього огляду, він був здійснений лише за участю спеціаліста ОСОБА_9 . Водночас на дослідження в межах цієї експертизи з метою встановлення як єдиного цілого експертові надавалися лише три зрізи пнів, що мали відмінності в діаметрі від тих пнів, які були виявлені в ході огляду місця події, та зрізи стовбурів дерев, замість дванадцяти, що є доказом незаконної порубки лише трьох дерев. 
Також відповідним висновком експерта не встановлена належність саме засудженим бензопил, причепа, виявлених на місці події. 
Крім того, захисник зазначає, що за вказаних вище обставин дії засуджених слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 246 КК України, а не за ч. 4 цієї норми закону. 
Водночас вважає, що залишилося без перевірки алібі засуджених, яке підтверджує їх непричетність до скоєного, а показання допитаних свідків 
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 не доводять факту вирубки лісу саме засудженими. 
До того ж захисник зазначає, що судами не з`ясовано належними та допустимими доказами потерпілого у цьому кримінальному провадженні, оскільки матеріали кримінального провадження не містять даних, які засвідчували би, що засуджені посягнули на ліси, належні державі, місцевим громадам або іншим особам. 
Стверджує, що апеляційний суд не виправив зазначених вище помилок районного суду та його рішення не відповідають вимогам ст. 370 КПК України.
Також, на переконання захисника, суди не врахували конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу засуджених, що в сукупності давало підстави призначити їм покарання із застосуванням ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції інкримінованого їм кримінального правопорушення. 
Позиції інших учасників судового провадження
У запереченні на касаційні скарги захисника прокурор просить залишити їх 
без задоволення як безпідставні.
У судовому засіданні захисник виступив на підтримку поданих касаційних скарг, а прокурор заперечив щодо їх задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, наведені в касаційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарги захисника 
не підлягають задоволенню з таких підстав.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, а також наявність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Як установлено частинами 1, 2 ст. 438 КПК України, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу. 
Можливості скасування судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій через неповноту судового розгляду (ст. 410 КПК України) та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК України) чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено.
Під час перегляду судових рішень колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій.
Щодо доведення винуватості засуджених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, належними й допустимими доказами
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з положеннями п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України вирок суду першої інстанції повинен містити, зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
У свою чергу, відповідно до ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду, крім іншого, має бути зазначено: короткий зміст вимог, викладених у апеляційній скарзі та зміст судового рішення суду першої інстанції; узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, й узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження; обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій з посиланням на докази; мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався.
Згідно зі ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета його вчинення.
Положеннями ст. 84 КПК України регламентовано те, що доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Так, згідно зі ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом (ч. 1 ст. 86 КПК України). Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 86 КПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
За приписами ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Необхідно зазначити, що суд оцінює висунуте обвинувачення з позиції підтвердження (непідтвердження) доказами обставин, які за ст. 91 КПК підлягають доказуванню, і за встановленими фактичними обставинами суд застосовує закон про кримінальну відповідальність, чим підтверджує або спростовує припущення (твердження) слідчого (прокурора), викладене в обвинувальному акті щодо юридичної оцінки кримінального правопорушення.
Кваліфікація кримінального правопорушення - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом установлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального правопорушення, передбаченому КК України, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.
За своєю суттю та змістом кваліфікація кримінальних правопорушень завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.
Стосовно доводів касаційних скарг захисника про те, що належними та допустимими доказами не встановлено стану дерев, незаконну порубку яких інкримінують засудженим, а саме відповідною експертизою, яка підтверджує незаконну порубку саме сироростучих дерев до ступеня припинення росту, натомість суд дослідив дані протоколу огляду місця події від 11 лютого 2022 року, що був проведений за участю спеціаліста ОСОБА_9 , який, на переконання сторони захисту, не має належної компетенції для встановлення стану незаконно зрубаних дерев як сироростучих, колегія судді зазначає таке. 
Безпосередньо дослідивши докази, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, встановив, зокрема, те, що 11 лютого 2022 року приблизно 
о 05:00 ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_7 прибули до полезахисної смуги неподалік с. Тернова Балка Компаніївської об`єднаної територіальної громади Кропивницького району Кіровоградської області, достовірно знаючи, що полезахисна лісосмуга не охороняється та їх не буде викрито, всупереч вимогам ст. 13 Конституції України, статей 1, 4, 7, 39 Лісового кодексу України, ст. 10 Закону України «Про рослинний світ», ст. 60 Закону України «Про охорону природного навколишнього середовища», п. 7 Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2007 року № 733, без спеціального дозволу на проведення рубок, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), у зазначений вище період часу здійснили з використанням бензопили незаконну порубку 12 сироростучих дерев до ступеня припинення росту у вказаній вище полезахисній лісосмузі, чим спричинили тяжкі наслідки Компаніївській селищній раді Кіровоградської області, які у шістдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян та становлять 122 917,96 грн. 
Суд першої інстанції на встановлення предмета кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, поклав дані, відображені у протоколі огляду місця події від 11 лютого 2022 року з фототаблицею до нього, згідно з яким на ділянці лісосмуги, що розташована біля с. Тернова Балка Кропивницького району, зафіксовано незаконну порубку 12 дерев, зокрема виявлено причеп синього кольору, всередині якого наявні пиляні дрова дерев порід «клена» та «акація». Далі в середині лісосмуги виявлено 9 пнів дерева породи «акація» сироростучих і 3 пні дерева породи «клен» сироростучих з детальним описом їх розмірів (т. 2, 
а п. 140-158); а також дані висновку інженерно-екологічної експертизи від 
11 травня 2022 року № 1132/1780/22-27, яким встановлено розмір шкоди, заподіяної внаслідок порубки 12 сироростучих дерев порід «акація» та «клен» до ступеня припинення росту.
Варто акцентувати, що згідно з даними зазначеного вище висновку стан спиляних дерев визначений за фотоматеріалами, наданими на оптичному DVD-R диску, який є додатком до вказаного вище протоколу огляду місця події, та прийнято як сироростучий (т. 2, а. п. 182-187).
Тож суд першої інстанції визнав логічними і послідовними відомості, відображені у згаданих письмових доказах, зокрема щодо кількості (12 дерев) та стану зрубаних дерев (сироростучі до ступеня припинення росту), а твердження захисника про протилежне та посилання на те, що відповідно до висновку 
судово-трасологічної експертизи від 11 квітня 2022 року № СЕ-19/112- 22/1869-ТР на дослідження в межах цієї експертизи з метою встановлення як єдиного цілого експертові надані лише три зрізи пнів та зрізи стовбурів дерев, замість дванадцяти, не спростовує даних, наведених у протоколі огляду місця події від 
11 лютого 2022 року з фототаблицею до нього та висновку інженерно-екологічної експертизи від 11 травня 2022 року № 1132/1780/22-27 як доказу встановлення предмета кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України. 
Отже, суд дійшов обґрунтованого переконання, що саме 12 сироростучих дерев, зрубаних до ступеня припинення росту, є предметом злочину, а розрахунки тяжкості наслідків, що спричинили злочинні дії засуджених, відповідають приписам ч. 4 ст. 246 КК України, а тому висновок інженерно-екологічної експертизи від 11 травня 2022 року № 1132/1780/22-27, яким із сироростучих дерев розраховувався розмір шкоди, заподіяної незаконною порубкою лісу, є належним доказом. 
З огляду на викладене доводи в цій частині колегія суддів відхиляє як безпідставні. 
Водночас захисник, зазначаючи, що в результаті обчислення індексу інфляції за 
2008-2021 роки експерт під час вказаної вище експертизи визначив показник 
5,4242, проте фактичний індекс інфляції за цей період становить 4,756, взагалі
не розкрив змісту цих доводів, а посилання на це в касаційних скаргах не свідчить про те, що є підстави вважати цей доказ недостовірним, а встановлені тяжкі наслідки такими, що не відповідають ч. 2 примітки до ст. 246 КК України. 
До того ж розмір шкоди, завданої незаконною порубкою дерев, експерт визначив на підставі такс, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року № 665.
Стосовно доводів захисника про те, що у висновку інженерно-екологічної експертизи від 11 травня 2022 року № 1132/1780/22-27 не вказано даних про відповідну освіту експерта ОСОБА_13 , яка проводила цю експертизу, що ставить під сумнів наявність у неї спеціальних знань у галузі лісового господарства, колегія суддів зазначає таке. 
Вказана експертиза була проведена експертом ОСОБА_13 , яка має кваліфікацію судового експерта з правом проведення експертиз за спеціальністю 10.19 «Дослідження обставин та організаційно-технічних причин і наслідків впливу техногенних джерел на об`єкти довкілля» та стаж експертної роботи з 2018 року. Водночас експерт була попереджена судом про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України.
Що стосується посилання захисника на існування сумніву щодо наявності 
в експерта ОСОБА_13 спеціальних знань у галузі лісового господарства, то колегія суддів зауважує, що спеціалізація експерта, яка проводила дослідження, відповідає предмету дослідження.
Тому доводи захисника про протилежне є надуманими й такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження. 

Що стосується тверджень захисника про безпідставність дослідження судами даних протоколу огляду місця події від 11 лютого 2022 року, що був проведений за участю спеціаліста ОСОБА_9 , який, на переконання сторони захисту, не має належної компетенції для встановлення стану незаконно зрубаних дерев як сироростучих, колегія суддів наводить такі мотиви. 
Відповідно до ч. 3 ст. 237 КПК України з метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів.
Як вбачається з протоколу вказаної слідчої дії, головний спеціаліст ОСОБА_9 був присутній під час огляду місця події як спеціаліст, якому були роз`яснені його права згідно з частинами 4, 5 ст. 71 КПК України, про що свідчить його підпис.
При цьому перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що, будучи допитаним у судовому засіданні 22 грудня 2022 року, ОСОБА_9 повідомив районному суду, що працює у Державній екологічній інспекції Придніпровського округу на посаді головного спеціаліста відділу державно- екологічного нагляду, контролю природно-заповідного фонду лісів та рослинного світу, при цьому розповів, що в межах рейду, здійсненого відповідно до наказу Державної екологічної інспекції з охорони рослинного та тваринного світу, на території Компаніївської територіальної громади було виявлено незаконну порубку дерев.
Зазначені вище обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про його компетентність, оскільки передбачають наявність у ОСОБА_9 достатнього досвіду, рівня кваліфікації, а також наявність знань для встановлення стану незаконно зрубаних дерев. 
Тож за доводами, наведеними у касаційних скаргах захисника, колегія суддів 
не встановила підстав вважати, що суд необґрунтовано послався на дані, зазначені в протоколі огляду місця події від 11 лютого 2022 року, складеному за результатами проведеної за участю спеціаліста ОСОБА_9 слідчої дії як на доказ доведення винуватості засуджених. 
Також доводи захисника про те, що під час допиту свідків ОСОБА_9 , 
ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які виявили незаконну порубку дерев, районний суд не встановив факту здійснення порубки деревини саме сироростучої, колегія суддів вважає надуманими з огляду на таке. 
У результаті перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів встановила, що відповідно до відеозапису судового засідання суду першої інстанції від 22 грудня 2022 року, який міститься на технічному носії фіксації процесу, був проведений допит свідків  ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 .Під час допиту ці свідки, кожний окремо, повідомили про обставини вчинення засудженими інкримінованого їм кримінального правопорушення та давали відповіді на запитання суду та присутніх учасників судового процесу. Варто зазначити, що процедура судового розгляду, зафіксована на відеозаписі, свідчить про відсутність підстав вважати, що суд провів неповний допит цих свідків, що могло вплинути на встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно зі ст. 91 КПК України.
Тому доводи захисника в цій частині є неспроможними.
Доводи захисника про неналежність та недопустимість як доказу висновку судово-трасологічної експертизи від 11 квітня 2022 року № СЕ-19/112/22/1869-ТР через те, що у вступній частині зазначено про проведення огляду місця події 
11 лютого 2022 року, крім іншого, за участю працівника лісової охорони, однак згідно протоколом огляд здійснений лише за участю спеціаліста ОСОБА_9 , теж є необґрунтованими, оскільки цей факт не впливає на предмет дослідження - фрагменти деревини, вилучені в ході відібрання зразків під час огляду місця події.
Стосовно тверджень захисника про те, що в межах зазначеної вище експертизи, з метою встановлення як єдиного цілого, експертові надано на дослідження лише три зрізи пнів, що мали відмінностів діаметрі від тих пнів, які були виявлені в ході огляду місця події, та зрізи стовбурів дерев, замість дванадцяти, що є доказом незаконної порубки лише трьох дерев, колегія суддів зазначає таке.
Так, як убачається з матеріалів кримінального провадження, у протоколі огляду місця події від 11 лютого 2022 року містяться дані про те, що на ділянці лісосмуги, що розташована біля с. Тернова Балка Кропивницького району, зафіксовано незаконну порубку 12 дерев, зокрема у середині лісосмуги виявлено 9 пнів дерева породи «акація» сироростучих та 3 пні дерева породи «клен» сироростучих з детальним описом їх розмірів. Також за участю державного інспектора ОНПС Придніпровського округу ОСОБА_9 було зроблено спили з пнів та стовбурів дерев, а саме з пенька № 7 розміром 40х41 см породи «акація»; з пенька № 3 розміром 40х38 см породи «акація»; з пенька № 1 розміром 33х32 см породи «акація» (т. 2, а. п. 140-158).
При цьому згідно із висновком судово-трасологічної експертизи від 11 квітня 2022 року № СЕ-19/112-22/1869-ТР з числа фрагментів деревини (зрізи пнів) та фрагментів деревини (зрізи стовбурів), вилучених 11 лютого 2022 року в ході проведення огляду місця події в лісосмузі біля с. Тернова Балка Компаніївської територіальної громади Кропивницького району Кіровоградської області, встановлено, що ці фрагменти раніше складали одне ціле - стовбур дерева 
(т. 2, а. п. 191-204).
Крім того, до зазначених вище протоколу та експертизи долучено відповідні фотозображення, які відображені у фототаблицях як додатки до них.
Наведені вище обставини засвідчують той факт, що для проведення зазначеної експертизи надані фрагменти деревини, зокрема зрізи пнів, діаметр яких міг відрізнятися від діаметра пнів дерев, виявлених під час огляду місця події. 
При цьому колегія суддів акцентує, що достовірність відображеної у зазначених вище доказах інформації щодо обсягу предмета кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, підтверджується показаннями свідків  ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , які виявили незаконну порубку 12 дерев, за їх участю 11 лютого 2022 року проведено огляд місця події та вони були допитані судом першої інстанції.
Тому доводи захисника в цій частині є безґрунтовними і спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Також колегія суддів вважає надуманими доводи захисника про те, що відповідним висновком експерта не встановлена належність саме засудженим бензопил, причепа, виявлених на місці події, з таких підстав. 
Передусім колегія суддів звертає увагу на той факт, що свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 виявили засуджених на місці вчинення кримінального правопорушення.
У результаті допиту в судовому засіданні районного суду від 22 грудня 
2022 року свідки:
- ОСОБА_9 пояснив суду, що працює інспектором у Державній екологічній інспекції. Того вечора він із ОСОБА_10 , який працює в цій інспекції, а також з мисливствознавцем ОСОБА_11 та ще однією особою, залученою до рейду, 
- ОСОБА_12 проводили рейд з охорони рослинного світу. Вночі з лісосмуги, почули звук бензопили, пішли на звук і виявили автомобіль «Део» синього кольору з причепом із дровами - великими відрізками дерев породи «акація». Причеп був закріплений до автомобіля. Також там був ОСОБА_7 , який пиляв дерева, та ще один чоловік, який на тачці возив попиляні дрова до причепа.
Першим вони побачили іншого чоловіка, який, помітивши їх, кинув тачку та побіг до ОСОБА_7 . Далі останній вибіг до них, став нецензурно висловлюватися, кидатися на них, битися із заведеною бензопилою. З метою безпеки, пилку в нього вони відібрали. Вважає, що ОСОБА_7 при цьому був в неадекватному стані. Після цього ОСОБА_7 втік через поле, інший чоловік втік трохи раніше. Автомобіль і причім залишилися в лісосмузі. Вони викликали СОГ. Коли приїхала поліція, провели огляд місця події, зробили заміри зрублених дерев, працівники поліції вилучили автомобіль із причепом, дрова, бензопили.
Чоловіка, який був із ОСОБА_7 , він не знав, але на той час добре його розгледів, пізніше впізнав його за фотознімками.
ОСОБА_7 до цього випадку він знав, оскільки його вже декілька разів затримували за незаконну порубку дерев;
- ОСОБА_11 суду повідомив, що працює в Компаніївському лісництві. У ніч з 10 на 11 лютого 2022 року він разом з працівниками екологічної інспекції ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також ОСОБА_12 проводили патрулювання району, оскільки надходило багато скарг про спилювання посадок. ОСОБА_7 до цього випадку знав, оскільки того вже декілька разів затримували за незаконну порубку дерев.
Почувши звуки пиляння і падіння дерев, вони пішли в той бік, і там виявили автомобіль з причепом та поряд чоловіка ( ОСОБА_8 ), якого він на той час не знав та який крикнув, що їх виявили. На крик вийшов ОСОБА_7 з бензопилою, закрив автомобіль та став поводитися неадекватно, розмахувати пилою. Працівнику екологічної інспекції бензопилу вдалося відібрати в нього. Після цього ОСОБА_7 з місця події втік, інший чоловік ( ОСОБА_8 ) втік раніше. На місці залишився автомобіль із причепом, завантаженим дровами. Вони викликали СОГ, яка оглянула місце події, заміряла пеньки, відібрала пояснення;
- ОСОБА_10 суду пояснив, що є працівником екологічної інспекції. На початку лютого 2022 року він разом з іншим інспектором ОСОБА_9 , а також ОСОБА_12 і ОСОБА_11 проводили рейд з охорони рослин, тваринного світу на території Кіровоградської області. Вночі, приблизно з 00:00 по 02:00, побачили, як до лісосмуги заїхав автомобіль «Ланос» із причепом. Пізніше почули звуки електропили, тріскотіння дерев, що падали. Пішли на звуки і виявили автомобіль із причепом, ОСОБА_7 , якого він знав, оскільки того неодноразово затримували за незаконну порубку дерев, та ще одного чоловіка, якого на той час він не знав, але впізнає - ОСОБА_8 , який був у залі судового засідання поряд з ОСОБА_7 . Він впевнений, що саме ОСОБА_8 був тієї ночі разом із ОСОБА_7 , а останній підійшов до них з включеною бензопилою в руках, поводив себе агресивно, рухався в бік інспектора. Їм вдалося вмовити його вимкнути пилу. Після цього ОСОБА_7 замкнув автомобіль та втік з місця події. На місці залишилися автомобіль з причепом, завантаженим дровами, напиляні дрова, бензопила. Як він зрозумів, на місці було не менш двох осіб - ОСОБА_7 пиляв дерева, а ОСОБА_8 на тачці перевозив напиляне та вантажив до причепу. Вони викликали поліцію. Приїхала СОГ, яка оглянула місце події, вилучила дерева, автомобіль, причеп. 
Працівники поліції проводили впізнання за його участю, він впізнав іншу особу, яка була на місці події, впевнений, що це ОСОБА_8 ;
- ОСОБА_12 зазначив, що в ніч з 10 на 11 лютого 2022 року був у складі групи, яка проводила рейд з охорони рослинного світу на території Кіровоградської області. У групу входили представники екологічної служби - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також ОСОБА_11 . Приблизно о 02:00 він побачив автомобіль з причепом, завантаженим дровами, який вивозив напиляні дрова з лісосмуги. Потім автомобіль повернувся. Він чув, як працює бензопила, чув тріскотіння, характерне для падіння дерева. Першими на місце пиляння дерев підійшли ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Коли підійшов він, то побачив автомобіль «Део» синього кольору, причеп, завантажений дровами, поваляні дерева. Також бачив ОСОБА_7 , коли той тікав від них по полю. Іншу особу не бачив, але по звуках було чутно, що на тому місці перебувало дві особи. 
Тож згадані вище свідки з детальним описом події, яку ставлять у провину засудженим, зазначили про те, що на місці вчинення кримінального правопорушення виявили  ОСОБА_7 , який пиляв дерева, та 
ОСОБА_8 , який на тачці перевозив напиляне та вантажив до причепа, закріпленого до автомобіля, тобто саме ці особи у зазначений спосіб здійснили незаконну порубку дерев.
Таким чином, вказані показання свідків спростовують доводи захисника про те, що відповідним висновком експерта не встановлена належність саме засудженим бензопил, причепа, виявлених на місці події. 
У зв`язку з наведеним вище ці доводи є неспроможними. 
Щодо доводів захисника про те, що залишилося без перевірки алібі засуджених, яке підтверджує їх непричетність до скоєного, а показання допитаних свідків 
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 не доводять факту вирубки лісу саме засудженими, колегія суддів наводить такі мотиви.
Предметом перевірки суду першої інстанції, потім і апеляційного суду, були пояснення свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , 
ОСОБА_17 , обґрунтовано визнані безпідставними, оскільки вони не узгоджуються з наявними у цьому кримінальному провадженні, належним чином дослідженими та оціненими судом доказами, суперечать їм та спростовуються їх сукупністю.
Так, із матеріалів кримінального провадження убачається, що як допитаний районним судом засуджений ОСОБА_7 , так і допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 - рідний брат засудженого ОСОБА_7 , ОСОБА_15 - дружина брата засудженого, ОСОБА_17 - сестра дружини ОСОБА_15 , її чоловік ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснили, що з 10 на 11 лютого 2022 року ОСОБА_7 перебував в м. Кропивницькому за місцем їх проживання та святкував з ними день народження племінника. До м. Кропивницького його привіз ОСОБА_8 , який згодом поїхав додому. 
Також ОСОБА_8 під час його допиту в суді розповів, що троє незнайомих чоловіків запропонували йому заробити, пояснили, що необхідно перетягнути причеп із лісопосадки. Як йому повідомили, лісопосадка належить їм, вони її випилюють, тобто розчищають, щоб було вільне поле, але в них зламалася машина, вони її забрали звідти, й там залишився причіп, який треба перетягнути. За це йому пообіцяли 2000 грн, тому він погодився на запропоноване. Коли вони приїхали до посадки, він став зчіплювати причіп, в якому були дрова, з автомобілем. Також пам`ятає, що там ще були бензопили. В цей час до нього підійшли два чоловіки, один став оглядати машину, інший спостерігав за цим та світив ліхтарем. Він зрозумів, що діється щось незаконне, тому втік з того місця. Ті чоловіки, які пропонували йому цю роботу, також втекли, коли з`явилися чоловіки з ліхтарями.
Проте такі твердження не знайшли свого підтвердження під час судового провадження, оскільки вони спрямовані на уникнення відповідальності за вчинення зазначеними засудженими інкримінованого їм кримінального правопорушення.
Винуватість засуджених повністю підтверджується наведеними вище показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та 
ОСОБА_12 , які тієї ночі виявили незаконне вирубування дерев ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Як зазначили свідки, вони знали ОСОБА_7 й до 10 лютого 
2022 року, наполягали на тому, що саме ОСОБА_7 у лісосмузі біля 
с. Тернова Балка здійснював пиляння дерев, а ОСОБА_8 на тачці возив попиляні дрова до причепа. При цьому ОСОБА_8 не заперечував, що був присутнім на місці події, коли там з`явилися ці свідки. 
Необхідно зазначити, що допит свідків проведено відповідно до вимог КПК України, зокрема їх попереджено про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання.
У свою чергу суд не знайшов підстав сумніватися в правдивості показань цих свідків.
Крім зазначених показань свідків винуватістьзасуджених підтверджується іншими письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, а саме протоколом огляду місця події від 11 лютого 2022 року, згідно з яким у лісосмузі біля с. Тернова Балка виявлено автомобіль «Daewoo LANOS», д. н. з. НОМЕР_1 , темно-синього кольору, причіп із пиляними деревами, дві бензопили, пні дерев, висновком інженерно-екологічної експертизи від 11 травня 2022 року № 1132/1780/22-27, за даними якого розмір шкоди, заподіяної внаслідок порубки сироростучих дерев порід «акація» та «клен», становить 122 917,96 грн; висновком судово-трасологічної експертизи від 
11 квітня 2022 року № СЕ-19/112/22/1869-ТР,відповідно до якого три зрізи пнів та три фрагменти деревини, які були вилучені 11 лютого 2022 року в лісосмузі біля с. Тернова Балка, раніше складали одне ціле - стовбур дерева.
Отже, оцінивши показання свідків разом з іншими доказами, які є взаємоузгодженими, належними та допустимими й у сукупності доповнюють один одного, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості засуджених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України. Кваліфікація дій засуджених є правильною, а доводи захисника про протилежне - безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд надав обґрунтовані відповіді на доводи, викладені в апеляційних скаргах сторони захисту, навів переконливі аргументи на їх спростування, зазначив підстави, з яких визнав апеляційні скарги необґрунтованими, та належним чином мотивував свою позицію. 
При цьому апеляційний суд не встановив порушень процесуального законодавства під час збирання, дослідження та оцінки наведених районним судом доказів, як і підстав для визнання таких доказів недопустимими.
Тому доводи захисника про протилежне є бездоказовими і спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Доводи касаційних скарг захисника та матеріали кримінального провадження 
не містять даних про порушення судами під час розгляду цього провадження норм кримінального процесуального закону, що ставило би під сумнів обґрунтованість прийнятих рішень. 
Стосовно доводів захисника про те, що судами не з`ясовано належними та допустимими доказами потерпілого у цьому кримінальному провадженні, оскільки матеріали кримінального провадження не містять даних, які засвідчували би, що засуджені посягнули на ліси, належні державі, місцевим громадам або іншим особам, колегія суддів зазначає такі мотиви. 
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Згідно з ч. 2 цієї статті права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
При цьому відповідно до ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
З матеріалів кримінального провадження видно, що інкриміноване засудженим кримінальне правопорушення вчинено на території Компаніївської об`єднаної територіальної громади Кропивницького району Кіровоградської області (лісосмуга біля с. Тернова Балка). Скориставшись правом, передбаченим ст. 55 КПК України, представник потерпілого подав заяву про залучення Компаніївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області як потерпілого у цьому кримінальному провадженні, датовану 11 лютого 2022 року (т. 3, а. п. 136). 
На підставі цієї заяви старший слідчий СВ ВП № 2 (м. Кропивницький) КРУП ГУНП у Кіровоградській області ОСОБА_18 виніс постанову від 11 лютого 
2022 року про визнання Компаніївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області в особі ОСОБА_19 потерпілим у цьому кримінальному провадженні (т. 3, а. п. 137).
До того ж колегія суддів установила, що в судовому засіданні районного суду від 31 жовтня 2022 року у результаті допиту представника потерпілого суд установив приналежність лісосмуги біля с. Тернова Балка об`єднаної територіальної громади Кропивницького району Кіровоградської області де виявлено незаконну порубку 12 дерев, до Компаніївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області. 
Ураховуючи наведене, в цьому провадженні Компаніївська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області набула статусу потерпілого відповідно до приписів ст. 55 КПК України. 
Підстав до спростування висновків судів попередніх інстанцій за доводами касаційних скарг колегія суддів не встановила.
Тому доводи захисника в цій частині є безґрунтовними та такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Щодо призначеного засудженим покарання за вчинене ними кримінальне правопорушення без застосування ст. 69 КК України
Колегія суддів вважає доводи захисника про те, що суди не врахували конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу засуджених, що в сукупності давало підстави призначити їм покарання із застосуванням ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції інкримінованого їм кримінального правопорушення, такими, що не заслуговують на увагу з указаних нижче підстав.
Що стосується призначення покарання, то згідно із вимогами статей50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. 
Варто зазначити, що у правовій державі покарання передусім є виправним та превентивним засобом, у ній мають використовуватися не надмірні, а лише необхідні й зумовлені метою заходи примусу.
На реалізацію принципу, встановленого ч. 2 ст. 61 Конституції України, згідно з яким юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, спрямовані положення ст. 65 КК України. Зазначений принцип, зокрема, конкретизовано в положеннях КК України щодо системи покарань, звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від покарання та його відбування, у тому числі призначення більш суворого покарання.
Керуючись загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання.
Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставинам його вчинення та особі винного, тобто бути справедливим.
Виходячи з мети покарання й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. 
Тобто кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. 
З огляду на викладене справедливість розглядається як рівновага між злочином і наслідками для особи, що вчинила це діяння, тобто між поганим вчинком і покаранням.
Таким чином, на несправедливість покарання має вказувати істотна (очевидна) диспропорція (порушення рівноваги) між визначеним судом видом та розміром покарання і видом та розміром покарання, яке б мало бути призначено, 
з урахуванням усіх обставин, що повинні враховуватися під час призначення покарання.
Водночас кримінальний закон передбачає у виняткових випадках можливість застосування положень ст. 69 КК України лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, і з урахуванням особи винного. Підставами призначення більш м`якого покарання є дві групи чинників, які характеризують як вчинене кримінальне правопорушення, так і особу винного: 1) наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; 2) дані, які певним чином характеризують особу винного.
При цьому суд повинен встановити наявність не однієї, а кількох таких обставин та ці обставини мають істотно знижувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення. Одночасно їх наявність впливає і на рівень небезпечності особи винного.
При визначенні поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити з того, що вказаний чинник має оціночний характер і залежить від індивідуальних особливостей встановлених обставин конкретного кримінального правопорушення у взаємозв`язку із системним тлумаченням положень статей 65, 66, 69 КК України та з урахуванням ролі, яку виконувала особа, визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінки та характеру дій під час його вчинення, негативних наслідків, спричинених кримінальним правопорушенням, та вжитих заходів для їх усунення, інших факторів, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку кримінального правопорушення та особу винного. 

Суд, застосовуючи положення ст. 69 КК України під час призначення покарання, зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що його пом`якшують, а й обґрунтувати, яким чином такі обставини істотно знизили чи мали би знизити ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
У цього кримінальному провадженні суди попередніх інстанцій дотрималися наведених вище вимог закону.
Так, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, належним чином оцінив і врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином,дані про особу засуджених, які до кримінальної відповідальності притягуються не вперше, при цьому маючи незняту та непогашену судимість, скоїли інкриміноване їм кримінальне правопорушення у період іспитового строку. Більш того, ОСОБА_8 у період судового розгляду цього кримінального провадження вчинив тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України. Також суд зважив на те, що засуджені не перебувають на обліку у лікарів психіатра та нарколога, на їх позитивні характеристики за місцем проживання та позитивну характеристику 
ОСОБА_7 за місцем несення військової служби, наявність у останнього відзнаки «За мужність та відвагу», перебування на утриманні, у кожного окремо, малолітньої дитини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, досудову доповідь органу з питань пробації. 
Разом з тим, суд не встановив жодної пом`якшуючої покарання обставини, що не давало підстав для застосування ст. 69 КК України, яка вимагає наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. 
З урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу засуджених, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, на переконання колегії суддів, призначене засудженим остаточне покарання в мінімальних межах санкції ч. 4 ст. 246 КК України є справедливим і таким, що буде сприяти їх виправленню.
Тому доводи касаційних скарг захисника про протилежне є необґрунтованими.
Отже, під час касаційної процедури колегія суддів не встановила за доводами касаційних скарг захисника, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовною підставою для зміни чи скасування оскаржених судових рішень.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг 
Відповідно до ст. 436 КПК України суд касаційної інстанції залишає судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення в разі відсутності підстав, передбачених ст. 438 КПК України, для його скасування або зміни.
У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів 
не встановила процесуальних порушень під час збирання, дослідження і оцінки доказів, які би ставили під сумнів обґрунтованість висновків судів про доведеність винуватості засуджених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би стали безумовною підставою для скасування чи зміни судових рішень, не допущено.
Призначене засудженим покарання відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засуджених.
Інші доводи, викладені в касаційних скаргах захисника, та матеріали кримінального провадження не містять вказівки на порушення судом першої або апеляційної інстанцій у ході розгляду провадження норм кримінального процесуального закону, які ставили би під сумнів обґрунтованість прийнятих рішень.
З урахуванням викладеного касаційні скарги захисника в інтересах засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, а судові рішення 
- без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, Суд
ухвалив:
Вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 18 червня 2025 року щодо ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 13 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_7 та вирок Кропивницького апеляційного суду від 
13 листопада 2025 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах засуджених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 - без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3