П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/16104/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Віятик Наталія Володимирівна 
Суддя-доповідач: Курко О. П. 
30 червня 2026 року м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Курка О. П. 
суддів: Ватаманюка Р.В.  Боровицького О. А. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
В С Т А Н О В И В :
до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області, у якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: 
- №738398-2410-0212-UA05080050000023603 від 17.06.2025; 
- №1121884-2410-0212-UA05080050000023603 від 15.08.2025; 
- №1140931-2410-0212-UA05080050000023603 від 27.08.2025; 
- №1140930-2410-0212-UA05080050000023603 від 27.08.2025, якими позивачу визначено суму податкового зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2022-2025 роки.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2026 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області №1121884-2410-0212-UA05080050000023603 від 15.08.2025 року, №1140931-2410-0212-UA05080050000023603 від 27.08.2025 року, №1140930-2410-0212-UA05080050000023603 від 27.08.2025 року.
В задоволенні решти вимог відмовлено.
Позивач в апеляційній скарзі просив суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В апеляційній скарзі відповідач просив суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у позову в повному обсязі.
Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку як фізична особа-підприємець в Головному управлінні ДПС у Вінницькій області (Могилів-Подільська ДПІ) з 18.06.2012 року по теперішній час. 
Основні види діяльності (КВЕД) позивача є: 10.71- виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання, 10.72 – виробництво сухарів печива; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок тривалого зберігання.
Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав (номер 437316521) ОСОБА_1 з 18.02.2022 року на праві власності належить земельна ділянка площею 3,371 га, що розташована на території Могилів-Подільської ОТГ за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 0510400000:00:004:0709 з цільовим призначенням: 11.02 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.
ГУ ДПС у Вінницькій області проведено розрахунки земельного податку на 2025 рік за даною земельною ділянкою та винесені позивачу податкові повідомлення-рішення: 
№738398-2410-0212-UA05080050000023603 від 17.06.2025; 
№1121884-2410-0212-UA05080050000023603 від 15.08.2025; 
№1140931-2410-0212-UA05080050000023603 від 27.08.2025; 
№1140930-2410-0212-UA05080050000023603 від 27.08.2025, якими позивачу визначено суму податкового зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2022-2025 роки.
Позивач у порядку досудового врегулювання спору здійснював адміністративне оскарження оспорюваних податкових повідомлень-рішень. Рішеннями ДПС України за результатами розгляду скарг податкові повідомлення-рішення залишені без змін, скарги – без задоволення.
Вказано, що скаржник обліковується як фізична особа-підприємець платник єдиного податку 2 групи з 01.10.2023. Проте, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 власну земельну ділянку з кадастровим номером 0510400000:00:004:0709 надає у оренду ТОВ «Кондитерський дім «ВАЦАК» (ЄДРПОУ 42796845). Відтак, є платником податку на майно в частині земельного податку на земельну ділянку і у податкового органу відсутні підстави застосування вимог підпункту п. 297.1 ст. 297 ПКУ при нарахуванні земельного податку за зазначену земельну ділянку та відкликання.
Вважаючи дії та рішення відповідача протиправними, позивач звернувся із даним позовом до суду з метою захисту порушеного права.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Згідно з підпунктом 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.
Положеннями статті 269 Податкового кодексу України передбачено, що платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
У відповідності до пункту 269.2 статті 269 Податкового кодексу України, особливості справляння податку суб`єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються главою 1 розділу XIV цього Кодексу.
У статті 270 Податкового кодексу України зазначено, що об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Пунктом 286.1 статті 286 Податкового кодексу України закріплено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
Відповідно до пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Згідно з пунктом 287.6 статті 287 Податкового кодексу України при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Положеннями пункту 291.2 статті 291 Податкового кодексу України визначено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Суд звертає увагу на те, що у межах правовідносин сторін спірним є питання застосування положення підпункту 4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України щодо звільнення позивача від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно (в частині земельного податку), зважаючи на відсутність оформлення платником податків права власності або користування на земельну ділянку, на якій знаходиться нерухоме майно належне платнику податків на праві власності.
Відповідно до пункту 291.2 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, визначених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, передбачених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
За приписами підпункту 4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України (у редакції Закону України від 16.01.2020 №466-IX) платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності, крім податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм, позичку) та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.
У значенні наведених норм права спрощена система оподаткування не звільняє суб`єкта господарювання від виконання податкових зобов`язань зі сплати податків, встановлених у пункті 297.1 частини 297 Податкового кодексу України, а запроваджує інші умови, порядок та механізм їх сплати, а також встановлює можливість відновлення їх сплати на загальних підставах у разі недотримання умов оподаткування за спрощеною системою.
Умовою несплати земельного податку за зазначеною системою оподаткування є те, що суб`єкт господарювання, який є власником чи користувачем земельної ділянки, використовує цю землю для проведення господарської діяльності.
Правове відношення між власністю на земельну ділянку чи користування нею та обов`язком сплати земельного податку не припиняється у разі набуття власником чи користувачем земельної ділянки статусу суб`єкта господарювання та обрання ним виду економічної діяльності і системи оподаткування, які не передбачають використання земельної ділянки в господарській діяльності. Тобто з набуттям ознак (якості) суб`єкта господарювання фізична особа, яка ним стала, не перестає бути власником чи користувачем земельної ділянки і не звільняється від обов`язку сплати земельного податку.
У свою чергу, п.п. 14.1.36 п.14.1 ст. 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
З системного аналізу зазначених правових норм вбачається, що для надання пільг платнику єдиного податку потрібно наявність двох умов:
1) використання позивачем власної земельної ділянки у своїй господарській діяльності;
2) наявність у нього статусу платника єдиного податку І-ІІІ групи.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку як фізична особа-підприємець в Головному управлінні ДПС у Вінницькій області (Могилів-Подільська ДПІ) з 18.06.2012 року по теперішній час. 
В оскаржуваний період 2022-2025 роки позивач здійснював підприємницьку діяльність з 10.71- виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання (10.71); виробництво сухарів печива; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок тривалого зберігання (10.72), за наступними системами оподаткування:
01.07.2021-30.09.2023 – загальна система оподаткування;
01.10.2023 – теперішній час – спрощена система оподаткування (єдиний податок 2 група).
Надаючи оцінку доводам позивача щодо протиправності нарахування сум грошового зобов`язання з земельного податку за період 2022-2024 роки за відсутності даних про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки та із застосування коефіцієнту індексації у спосіб, не передбачений ст. 289 ПК України, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 270.1 статті 270 ПК України, об`єктами оподаткування платою за землю є: об`єкти оподаткування земельним податком: 270.1.1.1. земельні ділянки, які перебувають у власності; земельні частки (паї), які перебувають у власності; земельні ділянки державної та комунальної власності, які перебувають у володінні на праві постійного користування; об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.
За пунктом 286.1 статті 286 ПК України, підставою для нарахування земельного податку є: а) дані державного земельного кадастру; б) дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; в) дані державних актів, якими посвідчено право власності або право постійного користування земельною ділянкою (державні акти на землю); г) дані сертифікатів на право на земельні частки (паї); ґ) рішення органу місцевого самоврядування про виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв); д) дані інших правовстановлюючих документів, якими посвідчується право власності або право користування земельною ділянкою, право на земельні частки (паї); е) дані Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначеного у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Згідно з пунктом 286.1 статті 286 ПК України, центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З метою правильності нарахування земельного податку ГУ ДПС у Вінницькій області надіслано запит (вих. №5670/5/02-32-24-10-17 від 11.06.2025) Головному управлінню Держгеокадастру у Вінницькій області щодо нормативно-грошової оцінки земельних ділянок за цільовим призначенням земельної ділянки 11.02 «для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості» в 2025 році. 
Відповідно до отриманої відповіді від Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за вх.№39300/6 від 18.06.2025 здійснено нарахування земельного податку відповідно до нормативно-грошової оцінки земельних ділянок на 2025 рік. 
12.08.2025 ГУ ДПС у Вінницькій області було надіслано запит № 46802/5/02-32-24-10- 17 Головному управлінню Держгеокадастру у Вінницькій області щодо нормативно-грошової оцінки земельних ділянок за цільовим призначенням земельної ділянки 11.02 «для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості» в 2022- 2024 роках.
Згідно з відповіддю Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (№ 53034/6 від 13.08.2025) надано нормативно-грошову оцінку на 2025 рік; надання інформації щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок за 2022-2024 роки не вбачається за можливе, так як дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, однак по даних земельних ділянках не замовлялись і не формувались витяги з технічної документації з нормативної грошової оцінки. 
Відповідно до листа Держгеокадастру від 12.01.2026 повідомлено, що значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2025 рік становить 1,08. Додатково зазначено, що коефіцієнти індексації НГО у розрізі років становить, зокрема, 2022- 1,15 (для земель і земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь); 2023 – 1,051 (для всіх категорій земель); 2024 – 1,12 (для всіх категорій земель).
В 2025 році відповідно до рішення Могилів-Подільської міської ради № 02-22/1462 від 24.07.2024 визначена ставка податку у розмірі 2% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки для будівництва та для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.
В 2022-2024 роках відповідно до рішення Могилів-Подільської міської ради № 249 від 30.06.2021 визначена ставка податку у розмірі 2% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки для будівництва та для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.
Таким чином, ГУ ДПС у Вінницькій області, керуючись нормами ст. 289 ПК України, здійснено нарахування земельного податку за земельну ділянку площею 3,371 га за кадастровим номером 0510400000:00:004:0709 з цільовим призначенням та використанням (11.02) для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, за адресою: м. Могилів-Подільський, вул. Незалежності, 152, яка перебуває у власності ОСОБА_1 з 18.02.2022 р. та винесені податкові повідомлення-рішення:
За 2025 рік - №738398-2410-0212-UA05080050000023603 від 17.06.2025 на суму 528 048,32 грн. Розрахунок: 26402415,92 (НГО земельної ділянки за 2025 р.) * 2% (ставка)=528048,32 грн.
За 2024 рік - №1121884-2410-0212-UA05080050000023603 від 15.08.2025 на суму 471 471,7 грн. Розрахунок: 23573585,64 (НГО земельної ділянки за 2025 р., зменшена на коефіцієнт індексації - 1,12) * 2%=471471,7 грн.
За 2023 рік - № 1140931-2410-012-UA05080050000023603 від 29.08.2025 на суму 448 593,45 грн. Розрахунок: 22429672,5 (НГО земельної ділянки за 2024 р., зменшена на коефіцієнт індексації 1,051) * 2%=448593,45 грн.
За 2022 рік - № 1140930-2410-0212-UA05080050000023603 від 27.08.2025 на суму 389 600,34 грн. Розрахунок: 19504063,00 (НГО земельної ділянки за 2023 р., зменшена на коефіцієнт індексації 1,15) * 2%=390081,2 грн, проте оскільки земельна ділянка перебуває у власності з 17.02.2022, земельний податок розраховано: 390081,2:365*318=389600,34 грн.
З метою нарахування земельного податку за 2022 - 2024 роки ГУ ДПС у Вінницькій області використано коефіцієнти індексації НГО на зменшення, взявши за основу НГО на 2025 рік. 
Стосовно правильності нарахування земельного податку за 2022-2024 роки, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Базою оподаткування платою за землю відповідно до статті 271 ПК України є нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахування коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом ХІІ Податкового кодексу України.
Для визначення розміру земельного податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства (абзац перший п. 289.1 ст. 289 ПКУ).
Абзацом першим і п`ятим п. 289.2 ст. 289 ПКУ визначено, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок на 01 січня поточного року
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.
Це означає, що індексація нараховується не лише за поточний рік, а накопичується за всі роки, починаючи з дати останньої нормативної грошової оцінки ділянки. Отже, за рік, у якому затверджено НГО земельної ділянки, коефіцієнт не застосовується (він дорівнює 1), а коефіцієнти за кожен рік перемножуються.
Кумулятивний коефіцієнт індексації — це добуток щорічних коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки (НГО) земель за весь період з моменту останньої оцінки до поточного року. Він показує загальне зростання вартості землі та застосовується для розрахунку земельного податку й орендної плати.
Тобто, в Податковому кодексі України чітко зазначено, що коефіцієнт індексації застосовується кумулятивно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки. 
Відповідно в даному випадку, враховуючи, що згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на запит ГУ ДПС у Вінницькій області нормативна грошова оцінка земельних ділянок, що належать ОСОБА_1 за періоди до 2025 року відсутня, то ГУ ДПС у Вінницькій області мало право нараховувати земельний податок починаючи з 2025 року і далі із кумулятивним врахуванням щорічних коефіцієнтів індексації НГО.
ГУ ДПС у Вінницькій області протиправно використано коефіцієнти індексації за 2021 - 2023 роки на зменшення, взявши за основу нормативно грошову оцінку земельної ділянки на 2025 рік.
Отже, судом першої інстанції правильно зазначено, що ГУ ДПС у Вінницькій області при визначенні та нарахуванні земельного податку позивачу за 2022-2024 роки діяла поза межами повноважень, не на підставі та не у спосіб, визначений законами України, що вказує на протиправність винесених податкових повідомлень-рішень якими визначено податкове зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2022-2024 роки.
Судова колегія відхиляє посилання відповідача на лист Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №0-2-0.10-1557/2-26 від 19.02.2026, яким нібито підтверджено правильність застосування такої ретроспективної методики до нарахування земельного податку за 2022-2024 роки, оскільки органи Держгеокадастру не є контролюючим органом, що адмініструє вказаний податок і такий порядок оподаткування суперечить нормам п. 289.1, п. 289.2 ст. 289 ПК України.
Таким чином, податкові повідомлення-рішення №1121884-2410-0212-UA05080050000023603 від 15.08.2025; №1140931-2410-0212-UA05080050000023603 від 27.08.2025; №1140930-2410-0212- A05080050000023603 від 27.08.2025 підлягають визнанню протиправними та скасуванню як такі, що не відповідають вимогам, встановленим до рішення суб`єкта владних повноважень, передбачених ч. 2 ст. 2 КАС України.
Стосовно нарахування позивачу податкового зобов`язання зі сплати земельного податку за 2025 рік та прийняття податкового повідомлення-рішення № 738398-2410-0212-UA05080050000023603 від 17.06.2025 колегія суддів зазначає таке. 
Як убачається з матеріалів справи, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято 17.06.2025. Водночас відповідь Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок (вх. № 39300/6) отримана відповідачем лише 18.06.2025, тобто після прийняття спірного податкового повідомлення-рішення. 
За таких обставин на момент прийняття оскаржуваного рішення відповідач не мав належним чином підтверджених відомостей щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, які є необхідними для визначення розміру податкового зобов`язання. 
Колегія суддів відхиляє доводи представника відповідача про те, що інформацію про нормативну грошову оцінку було отримано в електронному вигляді 17.06.2025, оскільки такі твердження не підтверджені належними та допустимими доказами.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що податкове повідомлення-рішення № 738398-2410-0212-UA05080050000023603 від 17.06.2025 є протиправним та підлягає скасуванню.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Відповідно до ч.4 ст.6 Закону України "Про судовий збір", якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).
Судом встановлено, що позивачем оскаржується рішення суду першої інстанції щодо податкового повідомлення-рішення № 738398-2410-0212-UA05080050000023603 від 17.06.2025, яким нараховано податкове зобов`язання у розмірі 528048,32 грн.
Відтак, позивачу за подання апеляційної скарги необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 6336,57 грн. (528048,32*1%*150%*0,8)
Таким чином, понесені скаржником судові витрати в сумі 6336,57 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення.
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2026 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог.
Прийняти в цій частині нове рішення. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 738398-2410-0212-UA05080050000023603 від 17.06.2025.
В решті - рішення залишити без змін.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області понесені судові витрати в сумі 6 336,57 грн. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 01 липня 2026 року. 

Головуючий	 		Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Ватаманюк Р.В.    Боровицький О. А.