ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2026 року
м. Харків
справа № 953/7344/21
провадження № 22-з/818/145/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Пилипчук Н.П.
суддів: Маміної О.В., Мальованого Ю.М.
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву адвоката Петракова Володимира Анатолійовича представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хумана Харків», ОСОБА_2 , третя особа - Страхова компанія «ARX», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
в с т а н о в и в:
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хумана Харків», ОСОБА_2 , третя особа: Страхова компанія «ARX», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хумана Харків» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП у розмірі 85622,05 грн; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хумана Харків» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 5000,00 грн; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хумана Харків» на користь ОСОБА_1 у відшкодування понесених судових витрат по оплаті адвоката суму в розмірі 10000,00 грн, витрат по оплаті судового збору 854,04 грн; в іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Хумана Харків» подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення скасувати повністю і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
Постановою Харківського апеляційного суду від 09 квітня 2026 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хумана Харків» залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2025 року залишено без змін.
13 квітня 2026 року через систему «Електронний суд» адвокат Петраков Володимир Анатолійович представник позивача ОСОБА_1 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі.
Обговоривши доводи заяви, судова колегія вважає, що вказана заява підлягає задоволенню, наявні підстави для ухвалення додаткової постанови, виходячи з наступного.
Однією з основних засад цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина перша, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частини перша, друга статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої статті 270 ЦПК України).
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У ч. 3 ст. 137 ЦПК України зазначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 №23рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу – це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», заява №71660/11, пункт 95).
У справі «Бєлоусов проти України» (заява №4494/07, пункти 115-116) Суд зазначив, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Як видно з матеріалів справи, п. Бущенко представляв заявника протягом провадження у Суді, отже, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними» (див. вищезазначене рішення у справі «Савін проти України», заява №34725/08, пункт 97); Суд зазначає, що вже постановляв у деяких справах, що суми відшкодування судових та інших витрат можуть бути сплачені безпосередньо на рахунки представників заявників (див., наприклад, рішення у справах «Тогджу проти Туреччини», заява №27601/95, пункт 158; «Начова та інші проти Болгарії» [ВП], заяви №43577/98 і №43579/98, пункт 175; «Імакаєва проти росії», заява №7615/02; «Карабуля проти Румунії», заява №45661/99, пункт 180).
Із матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції представляв адвокат Петраков В.А.
Про стягнення судових витрат на правничу допомогу було заявлено у апеляційній скарзі, із заявою про ухвалення додаткового рішення заявник звернувся протягом встановлених законом 5 днів, отже строк на подання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу не пропущений.
Судом встановлено, що 10.02.2021 року між Адвокатським Бюро «Володимира Петракова» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги №01/10/02/21/Ц.
Згідно акту №2 виконаних робіт (наданих послуг) від 10.04.2026 року, за яким обсяг виконаних робіт дорівнює 8250,00грн.
Також до суду надано платіжну інструкцію, з якої вбачається, що позивачем сплачено за послуги по договору про надання правової допомоги №01/10/02/21/Ц.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18).
За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Як видно із матеріалів справи, відповідачі правом на подання заперечень проти заявленого розміру витрат на правничу допомогу не скористалися.
Враховуючи встановлені обставини справи, об`єм наданих послуг адвокатом під час надання позивачу правничої допомоги та з огляду на відсутність з боку відповідача клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги відповідно, колегія суддів доходить висновку, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу у 8250,00 грн є співмірним із складністю справи та наданою адвокатом правничою допомогою.
Керуючись ст. ст.133,137,141,246,270 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
Заяву адвоката Петракова Володимира Анатолійовича представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хумана Харків» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 8250 грн.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий:        Н.П. Пилипчук

Судді         О.В. Маміна

Ю.М. Мальований