МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2026 р. 	справа № 400/313/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідача	Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, 	

про	визнання протиправним та скасування рішення від 24.09.2025 р. № 143250024220, зобов`язання вчинити певні дії	

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком від 24.09.2025 р. № 143250024220;
- зобов`язати відповідача включити до страхового стажу позивача період роботи з 04.08.1992 р. до 21.11.2003 р. в ФГ «Світанок»;
- зобов`язати відповідача призначити позивачу дострокову пенсію за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 16.09.2025 р.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що йому протиправно відмовлено у зарахуванні до страхового (трудового) стажу періоди роботи, зазначеного в трудовій книжці, що призвело до відмови у призначенні пенсії за віком.
Від відповідача надійшов відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що спірним рішенням позивачу відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058 за заявою від 16.09.2025 р. у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Період роботи з 04.08.1992 р. до 21.11.2003 р. у фермерському господарстві “Світанок”, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 12.02.1987 р., оскільки відсутні документи, що підтверджують сплату внесків на соціальне страхування, а у період з 01.07.2000 р. до 21.11.2003 р. відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб. Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 24.09.2025 р. № 143250024220 про відмову Позивачу в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058, є правомірними та законними, прийнятими в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій заперечує проти обґрунтувань відповідача та повністю підтримує позовні вимоги. 
Суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. 
16.09.2025 р. позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).
24.09.2025 р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення № 143250024220 про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону № 1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Зі змісту рішення вбачається, що до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 04.08.1992 р. до 21.11.2003 р. у фермерському господарстві “Світанок”, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 12.02.1987 р., оскільки відсутні документи, що підтверджують сплату внесків на соціальне страхування, а у період з 01.07.2000 р. до 21.11.2003 р. відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб.
Вищезазначене рішення відповідача позивач вважає протиправним, тому звернувся до суду з цим позовом. 
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону № 1058 право на призначення дострокової пенсії за віком мають, зокрема, військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної
агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України - після досягнення чоловіками 55 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків. 
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж – період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку – на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058).
Згідно з п. 1 ч. 22 Закону № 1058 відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду поміж іншого для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній” № 637 від 12.08.1993 р. (далі - Постанова № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Частиною 3 ст. 20 Закону № 1058 визначено, що у разі ухилення страхувальника чи його посадових осіб від надання територіальному органу Пенсійного фонду звітності чи інших документів про сплату страхових внесків страхові внески обчислюються територіальним органом Пенсійного фонду в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, за непрямим методом виходячи з оцінки валового доходу та витрат страхувальника, кількості осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, обсягу виробленої (реалізованої) продукції (послуг), суми сплачених ним податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законодавством.
Відповідно до ч. 10 ст. 20 Закону № 1058, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Невнесення страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відбулось не з вини позивача.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що несплата ФГ «Світанок» за позивача страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періоду роботи, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе страхувальник, в якому працює/проходить службу застрахована особа.
Внаслідок невиконання страхувальниками обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за спірний період на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 24.05.2018 р. у справі № 490/12392/16-а.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, записами трудової книжки позивача підтверджується його період роботи з 04.08.1992 р. до 21.11.2003 р. в ФГ «Світанок» та як вже з`ясовано судом, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи. 
Крім того, в матеріалах справи наявні копії повідомлення страхувателю від 26.12.1994 р., видані інспектором Пенсійного фонду України Баштанського району Проніну О.П., Проніна І.Н., Кукол Г.С. та Вечерковська Л.Д., копію постанови № 37 від 10.04.1995 р. та копію квитанції від 10.04.1995 р. про сплату штрафу. Зазначене свідчить, що фермерське господарство «Світанок» в с. Лоцкіно Баштанського району Миколаївської області було зареєстроване в Пенсійному фонді України Баштанського району Миколаївської області. 
Отже, відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача спірний період. 
Тому суд вважає за необхідне скасувати рішення відповідача про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком від 24.09.2025 р. № 143250024220, а спірний стаж зобов`язати зарахувати. Відтак, в цій частині вимог позов підлягає задоволенню.
Стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання призначити пенсію за віком, суд зазначає наступне.
Коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.
Втручання суду в повноваження суб`єкта публічної влади можливе лише тоді, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи законодавства, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.
Тобто, враховуючи вищевказані норми чинного законодавства, вищевказані позовні вимоги не можуть бути задоволені у спосіб, обраний позивачем, тому суд вважає, що з метою належного та ефективного захисту прав позивача, відповідача необхідно зобов`язати повторно розглянути заяву позивача від 16.09.2025 р. про призначення пенсії за віком.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Судові витрати у справі відсутні. 
Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246, 262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ЄДРПОУ 13844159), задовольнити частково. 
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ЄДРПОУ 13844159) про відмову в призначенні пенсії від 24.09.2025 р. № 143250024220.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ЄДРПОУ 13844159) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) періоди роботи з 04.08.1992 р. до 21.11.2003 р. в ФГ «Світанок» та повторно розглянути його заяву про призначення дострокової пенсії за віком від 16.09.2025 р. 
4. В решті позовних вимог відмовити.
5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз