Справа № 420/42523/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Одеській області, в якому позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (юридична адреса: 65012, Одеська обл., Одеський р-н., м. Одеса, вул. Канатна, 83, код ЄДРПОУ: 20987385) про прийняття суми переплати пенсії на облік 07.04.2025 № 66.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 07 жовтня 2009 року по 31 березня 2025 року позивачу виплачувалась пенсія по інвалідності відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Внаслідок чергового переогляду МСЕК позивачу було встановлено інвалідність II групи безстроково, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 10 ААВ № 812592 від 26 жовтня 2016 року та пенсійним посвідченням серія НОМЕР_1 від 21 жовтня 2016 року. Згідно з витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України від 06 лютого 2025 року № ЦО-4561, що надійшов до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, з 26 жовтня 2016 року ОСОБА_1 групу інвалідності не встановлено, не має підстав визнати особою з інвалідністю. У зв`язку з цим, виплату пенсії Позивачу припинено з 26 жовтня 2016 року. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 07.04.2025 № 66 про прийняття суми переплати пенсії на облік визначено, що, розглянувши пенсійну справу і особовий рахунок НОМЕР_2 (МО) ОСОБА_1 , який проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_1 , і одержував пенсію по інвалідності в розмірі 13822 грн. 00 коп. на місяць, встановлено, що cума переплати 860378,32 грн. (Вісімсот шістдесят тисяч триста сімдесят вісім грн. 32 коп.) згідно з розрахунком відділу з питань призначення та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян управління пенсійного забезпечення, надання житлових субсидій та пільг від 02.04.2025 № Д 1501005623/14 утворилася за період з 01.11.2016 по 31.03.2025. У зв`язку з невизнанням особою з інвалідністю згідно Витягу з рішення експертної команди від 06.02.2025 утворилась сума переплати 860378,32 грн. (Вісімсот шістдесят тисяч триста сімдесят вісім грн. 32 коп.), яка прийнята на облік в квітні 2025 року.
Позивач вважає рішення незаконним та протиправним, таким, що створює для нього обов`язки, не передбачені законом, оскільки відповідачем фактично зобов`язано позивача повернути йому надміру утримані, на його думку, суми пенсії, без наявності законних підстав для цього, за відсутності будь-яких зловживань з боку позивача при їх отриманні. 
Позивач вказує, що відповідальність може бути покладена на пенсіонера на підставі статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виключно внаслідок зловживання з боку особи , яке може полягати, зокрема, в поданні ним документів з явно неправильними/неправдивими відомостями. Відтак, умовою відповідальності є свідомі, активні та навмисні дії з боку пенсіонера, які призвели до надмірної виплати йому пенсії. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним, тому для вирішення питання правомірності утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, повинен встановити факт переплати пенсії у зв`язку саме із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та того з чиєї вини нараховані суми виплат у розмірі, що не відповідає вимогам Закону. З листа Пенсійного фонду України, яке адресовано Головним управлінням Пенсійного фонду України в областях та м. Києві від 26 березня 2025 року № 2800-030101-9/20275 вбачається, що підставою для скасування інвалідності Позивача стала перевірка обґрунтованості рішень експертними командами Центру оцінювання функціонального стану особи. При цьому, жодних посилань на те, що Пенсійним фондом встановлено факт переплати пенсії у зв`язку із поданням ОСОБА_1 недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону, рішення Відповідача не містить. Відсутні будь-які належні докази та не обґрунтовано у спірному рішенні існування фактів зловживання з боку Позивача або подання ним недостовірних даних, які стосуються пенсійного забезпечення. Крім того, Відповідачем не доведено, що у періоди з 07 жовтня 2009 року по 31 березня 2025 року, та, зокрема, з 01 листопада 2016 року по 31 березня 2025 року Позивач не мав статус особи з інвалідністю, відповідно втратив право на отримання пенсії.
Відтак, оскільки відповідачем не наводиться у оскаржуваному рішенні та не доведено того, що переплата пенсії виникла в результаті зловживання з боку пенсіонера, ГУ ПФУ в Одеській області необґрунтовано вирішено утримати надміру виплачені суми пенсії позивача, а позовні вимоги підлягають задоволенню.
Представник відповідача Головного управління ПФУ в Одеській області у відзиві на позов зазначив, що вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідач зазначає, що згідно рішенням експертної команди Центру оцінювання повсякденного функціонування особи № ЦО-4561 від 06 лютого 2025 року не визнано особою з інвалідністю II групи по травмі, пов`язаній з виконанням обов`язків військової служби, з 26 жовтня 2016 року без встановлення дати повторного оцінювання повсякденного функціонування особи, шляхом скасування рішення МСЕК, а саме акту огляду Одеської обласної медико-соціальної експертної комісії № 1 № 222 в/н від 26 жовтня 2016 року, позивачу було скасовано рішення МСЕК про встановлення групи інвалідності. Згідно вищезазначеного Головним управлінням з 07.04.2025 було призупинено виплату пенсії.
Відповідач вказує, що позивач повинен був звернутися до суду з позовною заявою саме до ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності» МОЗ України, оскільки саме його висновки впливають на право отримання пенсії по інвалідності згідно Закону № 2262. Оскільки, на даний час, позивачем не надано жодного документу, який би підтверджував наявність інвалідності після скасування рішень МСЕк, у Головного управління відсутні законні підстави для поновлення виплати пенсії по інвалідності. Головне управління не порушувало прав, свобод та інтересів позивача, а діяло лише на підставі норм діючого законодавства України та з урахуванням наведених доводів позивачем у позовній заяві, відсутні законі підстави для її задоволення.
Ухвалою суду від 30.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 07 жовтня 2009 року отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області.
Згідно Довідки до акта огляду Одеської обласної медико-соціальної експертної комісії МОЗ України серії 10 ААВ №812592 від 26.10.2016 року ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, безстроково.
До Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов лист Пенсійного фонду України від 26.03.2025 року № 2800-030101-9/20275, яким надано інформацію про скасування рішень МСЕК за результатами перевірки обґрунтованості рішень експертними командами Центру оцінювання функціонального стану особи, до якого додано копію витягу з рішення № ЦО-4561 від 06.02.2025 року. 
07.04.2025 року Головним управлінням ПФУ в Одеській області прийнято рішення № 66 про прийняття суми переплати пенсії на облік.
В рішенні № 66 від 07.04.2025 року зазначено, що розглянувши пенсійну справу і особовий рахунок НОМЕР_2 (МО) ОСОБА_1 , який проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_1 , і одержував пенсію по інвалідності в розмірі 13822 грн. 00 коп. на місяць, установлено, що cума переплати 860378,32 грн. (Вісімсот шістдесят тисяч триста сімдесят вісім грн. 32 коп.) згідно з розрахунком відділу з питань призначення та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян управління пенсійного забезпечення, надання житлових субсидій та пільг від 02.04.2025 № Д 1501005623/14 утворилася за період з 01.11.2016 по 31.03.2025. У зв`язку з невизнанням особою з інвалідністю згідно Витягу з рішення експертної команди від 06.02.2025 утворилась сума переплати 860378,32 грн. (Вісімсот шістдесят тисяч триста сімдесят вісім грн. 32 коп.), яка прийнята на облік в квітні 2025 року.
Листом від 09.04.2025 року № 1500-0404-8/74400 Головним управлінням ПФУ в Одеській області повідомлено ОСОБА_1 про те, що у зв`язку з невизнанням його особою з інвалідністю згідно Витягу з рішення експертної команди від 06.02.2025 у нього виникла переплата пенсії в сумі 860378.32 грн. за період з 01.11.2016 по 31.03.2025.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача позивач звернулась до суду з даним позовом.
Вирішуючи спірні правовідносини суд зазначає таке.
Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України регламентовано право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Статтею 59 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” визначено, що відрахування з пенсій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей провадиться в порядку, встановленому частиною другою статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Порядок утримання (стягнення) надміру виплачених сум пенсій визначений статтею 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-ІV) та статтею 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ)
Відповідно до статті 50 Закону №1058-IV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Статтею 103 Закону №1788-ХІІ визначено, що суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.
Отже, обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера.
Крім того, механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, визначено Порядком повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 21.03.2003 №6-4 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 №25-3) (далі - Порядок №6-4).
Пунктами 3 та 4 Порядку №6-4 встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.
У разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.
Вказаними нормами передбачено обов`язок позивача повідомляти відповідача про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, за невиконання якого передбачено відповідальність.
Виходячи зі змісту зазначених норм, сума пенсії, яка надміру виплачена, повертається пенсіонером або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку лише у двох випадках: коли вона виплачена внаслідок зловживань з боку пенсіонера або у разі подання страхувальником недостовірних відомостей.
Таким чином, діючим законодавством України визначаються дві самостійні підстави для відшкодування зайво сплаченої пенсії, кожна з яких визначає суб`єкта, на якого покладається такий обов`язок в залежності від того, хто із цих суб`єктів вчинив відповідні дії, що призвели до такої зайвої сплати. У випадку зловживань з боку пенсіонера - обов`язок відшкодування може бути покладений на нього, а у випадку подання недостовірних відомостей страхувальником - обов`язок відшкодування зайвих виплат покладається на страхувальника.
Відповідальність може бути покладена на пенсіонера на підставі частини 1 статті 103 Закону №1788 виключно в наслідок зловживання з боку такої особи, яке може полягати, зокрема, в поданні ним документів з явно неправильними відомостями. Тобто, умовою є свідомі, активні та навмисні дії з боку пенсіонера, які призвели до надмірної виплати йому пенсії.
Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.
Отже, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.05.2019 у справі №489/205/16-а, від 03.10.2019 у справі №487/3380/16-а, від 11.02.2020 у справі №761/41107/16-а, від 18.08.2020 у справі №638/10460/17, від 22.04.2021 у справі №688/742/17.
Всупереч вимогам ч.1 статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в оскаржуваному рішенні Пенсійним органом не зазначено які зловживання з боку позивача, як пенсіонера або подання яких недостовірних даних страхувальником призвели до надміру виплати пенсії. 
Суд встановив, що 05 жовтня 2009 року ОСОБА_1 було присвоєно II групу інвалідності як інваліду війни строком на один рік, що підтверджується пенсійним посвідченням серія НОМЕР_3 від 09 грудня 2009 року, а також змістом доповнення до направлення на МСЕК від 06 жовтня 2010 року.
В жовтні 2010 року, 10 жовтня 2012 року, 20 жовтня 2014 року ОСОБА_1 було встановлено інвалідність II групи як інваліду війни за наслідками його повторних оглядів МСЕК, що підтверджується довідками до актів огляду медико-соціальної експертної комісії серія 10 ААА № 956303 від 10 жовтня 2012 року, серія 10 ААВ № 741392 від 20 жовтня 2014 року, довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 2010 року станом на момент подання позовної заяви відсутня, а також пенсійними посвідченнями серія НОМЕР_4 від 20 жовтня 2010 року, серія НОМЕР_5 від 15 листопада 2012 року, серія НОМЕР_6 від 23 грудня 2014 року. 
При цьому, внаслідок чергового переогляду МСЕК ОСОБА_1 було встановлено інвалідність II групи безстроково, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 10 ААВ № 812592 від 26 жовтня 2016 року та пенсійним посвідченням серія НОМЕР_1 від 21 жовтня 2016 року. 
З пояснень представника відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, слідує, що оскаржуване рішення прийнято Пенсійним органом на підставі рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України", яким позивачу було скасовано рішення МСЕК про встановлення групи інвалідності.
Про наявність будь-яких зауважень до наданих позивачем документів, даних щодо зловживання з боку позивача при призначенні/перерахунку пенсії або подання ним недостовірних відомостей, відповідач суду не повідомив, доказів на підтвердження цього також не надав.
Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги відсутність встановленого факту зловживання з боку позивача при призначенні пенсії, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 66 від 07.04.2025 року про прийняття суми переплати пенсії на облік є протиправним та підлягає скасуванню.
Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню повністю. 
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
За подання даного адміністративного позову позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1211 грн 20 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, слід стягнути з Головного управління ПФУ в Одеській області на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1211 грн 20 коп.
Керуючись ст. ст. 9, 72-73, 77, 90, 242, 245, 255, 295 КАС України суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про прийняття суми переплати пенсії на облік від 07.04.2025 року № 66.
Стягнути з Головного управління ПФУ в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.
Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 ).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83).

Суддя П.П. Марин