Слобідський районний суд міста Харкова 

Номер провадження 1-кп/641/144/2026 	Справа № 641/735/25 	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2026 року 
Слобідський районний суд міста Харкова у складі: 
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до  Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024226180000380 від 12.11.2024 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Глухова Сумської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , із середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1)01 листопада 2024 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до одного року пробаційного нагляду;
2)06 жовтня 2025 року Слобідським районним судом міста Харкова за ч. 3 ст. 389, 71 КК України до одного року одного місяця обмеження волі;
3)20 листопада 2025 року Немишлянським районним судом міста Харкова за ч. 4 ст. 185, 71 КК України до п`яти років одного місяця позбавлення волі; з 19.02.2026 відбував покарання в Державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)»; тримається в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор»,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучі засудженим за вчинення злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та протягом року знов вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, 11 листопада 2024 року приблизно о 22:00, ОСОБА_4 , будучи особою, яка вживає наркотичні засоби, перебуваючи за адресою: місто Харків, на залізничному переході між будинками № 50 та № 52 по вул. Ковтуна в Немишлянському районі м. Харкова, знайшов на залізничних коліях блістер з трьома пігулками білого кольору. Розуміючи, що у вказаних таблетках міститься наркотичний засіб, обіг якого обмежений - метадон, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і свідомо бажаючи їх настання, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», реалізуючи раптово виниклий прямий умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, ОСОБА_4 підняв з землі вказаний блістер з таблетками, тим самим незаконно його придбав, та в подальшому поклав до правої кишені штанів, одягнених на ньому, після чого почав незаконно зберігати при собі раніше придбаний наркотичний засіб, обіг якого обмежений - метадон, з метою подальшого особистого вживання, з мотивів реалізації особистих потреб, без мети збуту, пересуваючись територією м. Харкова.
12 листопада 2024 року приблизно о 01 год. 00 хв. відповідно до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» на відкритій ділянці місцевості, поблизу будинку № 155 Б по пр. Льва Ландау в Слобідському районі м. Харкова ОСОБА_4 був зупинений працівниками поліції з метою перевірки документів. На запитання працівника поліції з приводу наявності заборонених в обігу предметів чи наркотичних речовин, ОСОБА_4 пояснив, що при ньому знаходяться наркотичний засіб - метадон.
В подальшому, 12.11.2024 в період часу з 01:50 по 02:05, під час огляду місця події на відкритій ділянці місцевості поблизу будинку № 155 Б по пр. Льва Ландау в Слобідському районі м. Харкова, ОСОБА_4 в присутності понятих надав для огляду та подальшого вилучення блістер з трьома пігулками білого кольору, які згідно висновку експерта, містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежений — метадон, загальною масою 1,5226 г. Маса метадону в перерахунку на масу наданих на експертизу таблеток, становить 0,0750 г.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.
У судовому засіданні ОСОБА_4  вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро покаявся та пояснив суду, що дійсно 11 листопада 2024 року після 22-00 години він знайшов на залізничних коліях в районі будинку № 50 по вул. Ковтуна в місті Харкові блістер із трьома пігулками білого кольору, в яких містився наркотичний засіб – метадон, поклав його до кишені своїх штанів для подальшого особистого вживання, однак не зміг цей наркотичний засіб використати, оскільки наступного дня близько 01-00 години біля будинку № 155Б по пр. Льва Ландау в місті Харкові був зупинений працівниками поліції, які і вилучили в нього цей блістер із пігулками.
Даючи оцінку показанням  ОСОБА_4  суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об’єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, пояснюють мотиви скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.
Враховуючи, що ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав свою вину у повному обсязі, не оспорював викладені в обвинувальному акті обставини вчинення ним кримінального правопорушення, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).
З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за ст. 309 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до положень ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлені.
Відповідно до ст. 12 КК України вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, є нетяжким злочином, санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років. 
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий за злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за злочини проти власності та проти правосуддя – ухилення від відбування покарання у вигляді пробаційного нагляду, з 19.02.2026 відбував покарання в Державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)», етапований 24.04.2026 до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для розгляду даного кримінального провадження, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, неодружений, малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, за місцем реєстрації характеризується негативно.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
За таких обставин, для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, беручи до уваги ступінь суспільної небезпеки, обставини та характер скоєних злочинів, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд призначає ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України строком на 1 рік, що сприятиме досягненню мети покарання та буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як ним, так і іншими особами.
Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК ( 2341-14 ): спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, а саме шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. При цьому, в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення до засудження його за попереднім вироком Немишлянського районного суду міста Харкова від 20.11.2025, яким в свою чергу не було враховано покарання, призначене вироком Слобідського районного суду міста Харкова від 06.10.2025, суд вважає за необхідне на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити обвинуваченому остаточне покарання шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком і за вироками Немишлянського районного суду міста Харкова від 20.11.2025 та Слобідського районного суду міста Харкова від 06.10.2025, із розрахунку один день позбавлення волі відповідає двом дням обмеження волі згідно положень пп. б) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, та остаточно призначити йому покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.
У строк покарання зарахувати покарання, часткове відбуте за вироком Немишлянського районного суду міста Харкова від 20.11.2025.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.
Підстави для застосування спеціальної конфіскації, передбаченої ст. ст. 96-1, 96-2 КК України – відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Доля речових доказів вирішуються в порядку ст. 100 КПК України.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. 
Питання про процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати по залученню експерта. 
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вироком Немишлянського районного суду міста Харкова від 20.11.2025 у вигляді позбавлення волі, а також вироком Слобідського районного суду міста Харкова від 06.10.2025 у вигляді обмеження волі із розрахунку один день позбавлення волі відповідає двом дням обмеження волі згідно положень пп. б) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, який не був врахований при призначенні покарання вироком Немишлянського районного суду міста Харкова від 20.11.2025, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.
Початок строку відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.
У строк покарання зарахувати покарання, часткове відбуте за вироком Немишлянського районного суду м. Харкова від 20.11.2025.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не обирати.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2024 року на блістер з трьома пігулками білого кольору з маркуванням «Метадон-ЗН», які було виявлено та вилучено у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході огляду місця події 12.11.2024 року за адресою: м. Харків, пр. Льва Ландау, біля буд. 155-Б - зняти.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи № СЕ-19/121-24/33896-НЗПРАП від 18.11.2024 в сумі 2387,70 грн.
Речові докази: таблетки білого кольору круглої форми -метадон масою 0,0750 г, який поміщено до спеціального сейф-пакету, переданий до камери зберігання речових доказів ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області за квитанцією № 2150 від 21.11.2024 – знищити.
Речовий доказ: DVD-R диск ALERUS, на якому розміщені відеозаписи нагрудних камер працівників патрульної служби щодо події за адресою: м. Харків, пр. Льва ЛДандау,155Б – зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Слобідський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. 
Суддя -   	ОСОБА_1