Справа № 134/175/26
2/134/276/2026
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
30 квітня 2026 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області
у складі: головуючої судді Кантонистої О.О.
за участю секретаря судового засідання Васільєвої Н.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

30 січня 2026 року до Крижопільського районного суду Вінницької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі - ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07 листопада 2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА») та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 570998476.
Вказаний договір підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором у порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
За умовами цього договору відповідач отримав кредит (з урахуванням усіх траншів) у загальному розмірі 200 684,00 грн шляхом перерахування грошових коштів на вказані ним платіжні банківські картки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 .
У свою чергу відповідач зобов`язався повернути отриману суму кредиту та сплатити на користь кредитодавця проценти за користування кредитом і комісію за його надання у порядку, передбаченому договором та Правилами надання коштів у кредит ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», однак зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість перед кредитором.
27 травня 2025 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № МВ-ТП/37, відповідно до якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» передало (відступило) ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» належні йому права вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема за договором № 570998476 від 07 листопада 2024 року, боржником за яким є відповідач ОСОБА_1 . 
Оскільки відповідач у добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором № 570998476 від 07 листопада 2024 року, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», яке набуло право вимоги за цим договором, просить стягнути з нього заборгованість за вказаним договором у загальному розмірі 91 138,10 грн, з яких: 29 899,01 грн - заборгованість за тілом кредиту; 61 239,09 грн - заборгованість за процентами. 
Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 06 лютого 2026 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
05 березня 2026 року справу було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючої судді у відпустці.
Ухвалою Крижопільського районного суду від 03 квітня 2026 року розгляд справи було відкладено через відсутність відомостей про вручення відповідачу повідомлення про дату, час і місце судового засідання.
У судове засідання 30 квітня 2026 року учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивача – Дорошенко О.В. 05.03.2026 через систему «Електронний суд» направила заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений в порядку, визначеному п. 2 ч. 7 ст. 128, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду невідомі. У встановлений судом строк відповідач не подав відзив на позовну заяву.
Ухвалою Крижопільського районного суду від 30 квітня 2026 року постановлено провести у справі заочний розгляд.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.
Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України).
У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Судом встановлено, що 07 листопада 2024 року відповідач ОСОБА_1 подав заяву на отримання від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» грошових коштів у кредит.
У паспорті споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору № 570998476 від 07.11.2024, який відповідач підписав 07.11.2024 о 11:54:06 електронним підписом одноразовим ідентифікатором «8489», містяться основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. 
07 листопада 2024 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір кредитної лінії № 570998476, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у формі кредитної лінії на умовах строковості, зворотності, платності, а останній зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».
Відповідно до пунктів 2.2, 2.3, 2.4 кредитного договору загальний розмір кредиту за цим договором становить 10 650,00 грн. Разом з тим позичальнику на умовах та у порядку, що передбачені цим договором, можуть бути надані додаткові кошти у кредит шляхом надання додаткових траншів. Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором у розмірі, що дорівнює загальному розміру кредиту, 07.11.2024. Другий та решта траншів за договором можуть бути надані позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах, передбачених цим договором. Надання кожного додаткового траншу за договором збільшує загальний розмір кредиту на суму такого траншу.
Сторони кредитного договору передбачили, що строк дисконтного періоду складає 16 днів від отримання позичальником першого траншу, який може бути продовжено позичальником на 30 днів шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань, строк оплати яких настав, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на таких умовах не обмежена. Для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 16 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 579,36 грн та нараховану комісію за надання кредиту в розмірі 532,50 грн (пункти 3.1, 3.2, 3.3 кредитного договору).
Відповідно до п. 5.1 кредитного договору, кожний окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника з використанням реквізитів платіжної картки 4731-18ХХ-ХХХХ-1117.
Також сторонами кредитного договору було погоджено такі умови: договір набирає чинності з моменту підписання та діє протягом 5 (п`яти) років або до його дострокового розірвання (п. 11.1); кінцева дата повернення кредиту - 07.12.2029 (п. 7.3); позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту (п. 8.1); процентна ставка за користування кредитом є базовою, фіксованою та не підлягає зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в бік погіршення для позичальника (п. 8.2); базова процентна ставка становить 0,98 % в день від суми залишку кредиту, що перебуває у позичальника, за кожен день користування ним, що становить 357,70 % річних (п. 8.3); проценти нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування ним, починаючи з першого дня надання траншу та до закінчення строку дії договору (п. 8.10).
Відповідно до п. 9.1.1.7 кредитного договору, у разі затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом щонайменше на один місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення позичальника про дострокове припинення/розірвання договору. 
Відповідач ОСОБА_1 підписав кредитний договір електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора «YJEA», про що свідчить п. 15 договору.
У подальшому сторони укладали додаткові угоди до Договору № 570998476 від 07.11.2024, відповідно до яких позичальнику надавалися додаткові кредитні кошти, а саме: 07.11.2024 - 3 800,00 грн, 07.11.2024 - 5 250,00 грн, 08.11.2024 - 4 003,00 грн, 09.11.2024 - 4 973,00 грн, 09.11.2024 - 5 068,00 грн, 09.11.2024 - 4 010,00 грн, 12.11.2024 - 4 042,00 грн, 13.11.2024 - 5 077,00 грн, 13.11.2024 - 4 039,00 грн, 13.11.2024 - 5 813,00 грн, 29.11.2024 - 2 053,00 грн, 30.11.2024 - 3 023,00 грн, 30.11.2024 - 3 028,00 грн, 02.12.2024 - 5 002,00 грн, 02.12.2024 - 5 310,00 грн, 07.12.2024 - 5 025,00 грн, 07.12.2024 - 2 975,00 грн, 09.12.2024 - 3 500,00 грн, 09.12.2024 - 5 000,00 грн, 09.12.2024 - 5 200,00 грн, 10.12.2024 - 2 007,00 грн, 11.12.2024 - 2 751,00 грн, 11.12.2024 - 4 009,00 грн, 11.12.2024 - 4 938,00 грн, 14.12.2024 - 1 522,00 грн, 15.12.2024 - 5 062,00 грн, 15.12.2024 - 4 046,00 грн, 15.12.2024 - 4 482,00 грн, 17.12.2024 - 4 974,00 грн, 19.12.2024 - 2 974,00 грн, 20.12.2024 - 5 010,00 грн, 20.12.2024 - 4 012,00 грн, 20.12.2024 - 3 598,00 грн, 11.01.2025 - 3 017,00 грн, 12.01.2025 - 4 990,00 грн, 12.01.2025 - 3 989,00 грн, 12.01.2025 - 4 891,00 грн, 01.02.2025 - 8 101,00 грн, 01.03.2025 - 10 337,00 грн, 10.03.2025 - 6 971,00 грн, 10.03.2025 - 8 030,00 грн, 10.03.2025 - 4 132,00 грн, що збільшило загальний розмір кредиту.
При цьому додатковими угодами не змінювався розмір процентної ставки за користування кредитом, визначений умовами кредитного договору.
Додаткові угоди до кредитного договору укладалися в електронній формі та були підписані відповідачем електронним підписом шляхом використання одноразових ідентифікаторів.
Крім того, під час укладення додаткової угоди від 17.12.2024 відповідачем було зазначено іншу платіжну банківську картку (№ НОМЕР_3 ), на яку в подальшому здійснювалося перерахування кредитних коштів.
ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов`язання за кредитним договором № 570998476 від 07 листопада 2024 року (з урахуванням додаткових угод до нього) виконало у повному обсязі та надало позичальнику грошові кошти у загальному розмірі 200 684,00 грн шляхом їх перерахування на банківські картки позичальника № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , що підтверджується відповідними довідками ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ПРОФІТГІД».
Крім того, факт отримання ОСОБА_1 грошових коштів за кредитним договором № 570998476 від 07 листопада 2024 року в загальному розмірі 200 684,00 грн підтверджується повідомленням АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» № КНО-07.8.5/2089БТ від 11.02.2026, яке надійшло до суду 19.02.2026, згідно з яким на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 , та повідомленням АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 14.02.2026 № 20.1.0.0.0/7-260211/14878-БТ, яке надійшло до суду 24.02.2026, згідно з яким на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано платіжну картку № НОМЕР_1 , а також долученими до зазначених повідомлень виписками за рахунками.
Вказані докази є належними та достатніми для висновку про виконання первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свого обов`язку за кредитним договором № 570998476 від 07 листопада 2024 року.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів – суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.
Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
Статтею 1081 ЦК України передбачено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Стаття 1082 ЦК України зобов`язує боржника здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Отже, за змістом наведених вище положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора.
Аналіз змісту ст. 1082 ЦК України дозволяє дійти висновку, що викладені в ній положення щодо обов`язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору. При цьому, невиконання фактором цього обов`язку не звільняє боржника від виконання обов`язків за кредитним договором, а лише дає йому право на виконання свого обов`язку перед первісним кредитором.
Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Судом встановлено, що 27 травня 2025 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали договір факторингу № МВ-ТП/37, за умовами якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі прав вимоги.
На виконання умов зазначеного договору факторингу ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 12.06.2025 сплатило ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» фінансування, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією. 
Відповідно до Реєстру прав вимоги до договору факторингу № МВ-ТП/37 від 27 травня 2025 року ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 (№ з/п у Реєстрі 40) за кредитним договором № 570998476 від 07.11.2024 у сумі 63 015,14 грн, з яких: 29 899,01 грн - заборгованість за тілом кредиту; 18 166,62 грн - заборгованість за процентами; 14 949,51 грн - неустойка.
Згідно з наданим позивачем детальним розрахунком заборгованості за кредитним договором № 570998476 від 07.11.2024, зробленим первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», станом на 27 травня 2025 року (дата відступлення права вимоги від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС»), заборгованість відповідача за цим договором становила 63 015,14 грн, з яких: 29 899,01 грн - заборгованість за тілом кредиту; 18 166,62 грн - заборгованість за процентами; 14 949,51 грн - неустойка.
Із вказаного розрахунку також вбачається, що відповідач періодично здійснював платежі на погашення заборгованості, а всього ним сплачено 215 828,00 грн.
Після отримання права вимоги за кредитним договором ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», як новий кредитор, продовжило нарахування процентів за користування кредитом відповідно до умов договору.
З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 570998476 від 07.11.2024, зробленого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за цим договором станом на 21 жовтня 2025 року становила 106 087,61 грн, з яких: 29 899,01 грн - заборгованість за тілом кредиту; 61 239,09 грн - заборгованість за процентами; 14 949,51 грн - неустойка.
Листом № ТП/570998476 від 22.10.2025 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» повідомило ОСОБА_1 про дострокове розірвання кредитного договору № 570998476 від 07.11.2024 на підставі пункту 7.2.2 цього договору з 22 жовтня 2025 року та про необхідність оплати всієї суми заборгованості у розмірі 106 087,61 грн.
Після розірвання кредитного договору (з 22.10.2025) проценти за договором не нараховувалися.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту та процентами за користування кредитом, без стягнення неустойки.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору, отримання відповідачем грошових коштів та порушення ним договірних зобов`язань, у зв`язку з чим заборгованість у заявленому позивачем розмірі є доведеною та обґрунтованою.
Суд зазначає, що поданий позивачем розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом, оскільки складений з урахуванням здійснених відповідачем платежів, у межах строку кредитування та відповідно до погодженої сторонами процентної ставки. Відповідачем зазначений розрахунок у встановленому законом порядку не спростовано.
З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 570998476 від 07.11.2024 урозмірі 91 138,10 грн, з яких: 29 899,01 грн - заборгованість за тілом кредиту; 61 239,09 грн - заборгованість за процентами.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на наступне.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі № 753/1203/18.
Як вбачається з матеріалів справи, 02.12.2024 між Адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір про надання правової допомоги № 5.
16.12.2025 сторони уклали додаткову угоду № 2416 до цього договору, якою визначено умови надання правової допомоги у справі про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 570998476 від 07.11.2024.
Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг від 16.12.2025 вартість наданих Адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» юридичних послуг ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» у цій справі становить 5 000,00 грн, що включає такі види послуг: підготовка до розгляду справи (аналіз обставин, доказів, судової практики, консультації) - 4 години вартістю 1 000,00 грн; підготовка та направлення досудової вимоги (повідомлення про оплату заборгованості) - 2 години вартістю 500,00 грн; підготовка позовної заяви та матеріалів до суду (збір і перевірка доказів, засвідчення копій, формування та направлення до суду) - 10 годин вартістю 3 500,00 грн.
Підписання акта сторонами підтверджує прийняття клієнтом наданих послуг без зауважень, а також погодження їх вартості у загальному розмірі 5 000,00 грн.
Оскільки відповідач клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявляв, підстави для їх зменшення відсутні, у зв`язку з чим зазначені витрати підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.
Також відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 280-282 ЦПК України, суд –

ухвалив:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» заборгованість за кредитним договором № 570998476 від 07.11.2024 у розмірі 91 138,10 грн (дев`яносто одна тисяча сто тридцять вісім гривень, 10 копійок), з яких: 29 899,01 грн - заборгованість за тілом кредиту; 61 239,09 грн - заборгованість за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» 2 662,40 грн судового збору та 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, а всього 7 662,40 грн (сім тисяч шістсот шістдесят дві гривні, 40 копійок) судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів до Вінницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС», місцезнаходження: м. Чернігів, вул. Жабинського, буд. 13, код ЄДРПОУ 39700642.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Повний текст рішення складено 05 травня 2026 року.

Суддя